Справа № 163/696/25  Провадження №33/802/431/25 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 29.05.2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.03.2025 року о 01:23 годині керував автомобілем по вулиці Соборності в місті Любомль Ковельського району в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.23).
Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. 
Вказує на те, що він не був ознайомлений із повним текстом оскаржуваної постанови, її копії не отримував, виклики до суду особисто не отримував, так як перебуває на військовій службі, смс-повідомлення він також не отримував у зв`язку з нестабільним мобільним зв`язкові, а тому був позбавлений можливості подати мотивовану апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції було грубо порушено його право на захист.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.27-30). 
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Турчак М.В., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с.50) не з`явилися. 
Від захисника Турчак М.В. на адресу апеляційного суду 08.07.2025 року надійшло повідомлення, що нею припинено повноваження захисника Янчука В.І. і в подальшому його захист по справі нею здійснюватися не буде (а.с.51).
Від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду ніяких клопотання про перенесення розгляду справи не надходило. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності  ОСОБА_1 ,відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в місцевому суді призначався на 14.30 годину 01.05.2025 року (а.с.10). На адресу місцевого суду 25.04.2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням його на військовій службі (а.с.11). Розгляд справи було відкладено на 14.30 годину 29.05.2025 року (а.с.21), про що належним чином був повідомлений ОСОБА_1 (а.с.22). Однак ОСОБА_1 повторно не з`явився на розгляд справи місцевим судом.
Постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 винесена 29.05.2025 року тобто, останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 09.06.2025 року (наступний робочий день), однак апеляційна скарга подана до суду 13.06.2025 року (через засоби поштового зв`язку Укрпошта) (а.с.27-34), тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено ОСОБА_1 у апеляційній скарзі в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать положенням ч.2 ст.294 КпАП України, де зазначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що під час перегляду справи апеляційним судом між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та адвокатом Турчак М.В. було укладено 10.06.2025 року договір про надання правничої допомоги (а.с.41-43). За клопотанням захисника апеляційний розгляд відкладався 30.06.2025 року, а на наступне судове засідання 14.07.2025 року від захисника надійшло повідомлення, що нею припинено повноваження захисника Янчука В.І. і в подальшому його захист по справі нею здійснюватися не буде (а.с.51).
Крім цього ОСОБА_1 та його захисником не надано апеляційному суду письмових доказів, що останній є військовослужбовцем та наразі перебуває в лавах Збройних Сил України, а саме перебуває в районах бойових дій на лінії бойового зіткнення, а тому обмежений в можливості вчасно подавати процесуальні документи до суду.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 , був належним чином ознайомленими зі змістом пред`явленого правопорушення, знав як про наявне судове провадження, так і про дату, час і місце судового розгляду, що в апеляційній скарзі не заперечується, певний період часу ОСОБА_1 користувався послугами адвоката, а захисник є ознайомлений з процедурою оскарження такого рішення, крім того в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився для надання пояснень на підтримання клопотання про поновлення процесуального строку та обґрунтування поважності таких причин, тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин, вказаних у вимогах апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, як таких, що можуть визнаватись поважними, а тому відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження. Відповідно апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
В поновленні строку особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на подачу апеляційної скарги на постанову суддіЛюбомльського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року щодо нього відмовити.
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову суддіЛюбомльського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року повернути скаржнику.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                         Гапончук В.В.