ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4294/25 Справа № 201/5761/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Солодовник Сергій Олександрович, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року в цивільній справі номер 201/5761/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21.11.2022 року відповідач, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOURAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. 
На час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому вартість матеріального збитку у розмірі 101011,23 грн було виплачено потерпілому позивачем.
Позивач просив суд стягнути з відповідача суму виплаченого відшкодування у розмірі 101011,23 грн разом із вартістю послуг за проведення оцінки майнової шкоди – 1450,00 грн та судові витрати по справі з оплати судового збору.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 101011,23 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати за підготовку Звіту експертного дослідження у розмірі 1450,00 грн, а загалом – 4478,00 грн.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Солодовник С.О., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року в справі №201/5761/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, стягнути з МТСБУ на користь відповідача витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000,00 грн.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення відповідача про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи міститься один конверт з повісткою, який було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та ще один з відміткою «адресат відсутній за вказаною» адресою.
B момент вчинення ДТП відповідач, мав право на пільги, встановлені Законом України для ветеранів війни учасників бойових дій згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 23.08.2019 року, яке є безтерміновим і дійсним на всій території України. Таким чином, відповідач, як учасник бойових дій, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відшкодування збитків внаслідок ДТП, винуватцем якого він є, проводить МТСБУ без права на регресний позов. Відповідач через неналежне повідомлення, не знав про розгляд справи та, як наслідок, не мав можливості захистити свої права шляхом подачі доказів (посвідчення УБД) на спростування позиції відповідача.
Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: витрати на правову допомогу - 10000,00 гривень.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Солодовник С.О. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 145, 146).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 21.11.2022 року відповідач, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOURAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання розвороту в районі електроопори №747 по пр. Гагаріна у м. Дніпрі, не дав дороги та, не перестроївшись праворуч, не переконався в безпечності свого маневру, допустив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2023 року у справі №201/9638/22, яка набрала законної сили 31.01.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн (а.с. 26).
Транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди був забезпечений полісом №3086106 від 09.09.2023року, ПрАТ СГ «ТАС» (а.с. 12-15).
У водія ОСОБА_1 поліс ОСЦПВВНТЗ відсутній, що вбачається з роздруківки з пошукової системи щодо перевірки чинного полісу внутрішнього страхування (а.с. 12-15).
Відповідно до звіту експертного дослідження про вартість матеріальних збитків №211122, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, становить 118584,41 грн з ПДВ (104265,52 грн без ПДВ) (а.с. 28-42).
Згідно з наказом М(Т)СБУ №88168 сплачено власнику пошкодженого майна ОСОБА_2 шкоду, заподіяну в результаті ДТП, у розмірі 101011,23 грн, кошти були перераховані останньому, що підтверджується платіжним дорученням №823224 від 21.02.2023 року (а.с. 21, 22, 25).
До матеріалів справи долучено  платіжне доручення №9372125 від 19.12.2022 року про оплату вартості експертного дослідження №211122 у розмірі 725,00 грн та платіжне доручення №823697 від 01.03.2023 року про оплату вартості експертного дослідження №211122 у розмірі 725,00 грн (а.с.  23, 24).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки рішення суду не відповідає нормам закону.
Згідно з п. 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційним судом встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року у справі №201/5761/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, прийнято у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Конверти, що були направлені відповідачу ОСОБА_1 були повернуті за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 88, 89).
Отже, матеріали цивільної справи не містять відомостей на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява №14448/88, §33).
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, №43330/09, §25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відтак, апеляційний суд вважає, що цей довід апеляційної скарги є обґрунтованим і судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.
Розглядаючи позовні вимоги, апеляційний суд виходить з наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.п«а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Судом встановлено, що 21.11.2022 року відповідач, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOURAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання розвороту в районі електроопори №747 по пр. Гагаріна у м. Дніпрі, не дав дороги та, не перестроївшись праворуч, не переконався в безпечності свого маневру, допустив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2023 року у справі №201/9638/22, яка набрала законної сили 31.01.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн.
У водія ОСОБА_1 поліс ОСЦПВВНТЗ відсутній, що вбачається з роздруківки з пошукової системи щодо перевірки чинного полісу внутрішнього страхування.
Відповідно до звіту експертного дослідження про вартість матеріальних збитків №211122, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, становить 118584,41 грн з ПДВ (104265,52 грн без ПДВ).
Згідно з наказом М(Т)СБУ №88168 сплачено власнику пошкодженого майна ОСОБА_2 шкоду, заподіяну в результаті ДТП, у розмірі 101011,23 грн, кошти були перераховані останньому, що підтверджується платіжним дорученням №823224 від 21.02.2023 року.
Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про долучення доказу, який не міг бути поданий ним у зв`язку з неповідомленням останнього про розгляд справи, а саме, посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , видане 23 серпня 2019 року (а.с. 121).
Апеляційний суд приймає такий доказ, оскільки він не міг бути поданий відповідачем суду першої інстанції з об`єктивних причин.
Положеннями пункту 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, що стосуються предмету спору, зазначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Крім того, пунктом 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, що стосуються предмету спору, передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
За таких обставин, виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, оскільки законодавством, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено заборону подання МТСБУ регресного позову до учасників бойових дій, до яких віднесено відповідача.
Наведені в апеляційний скарзі доводи є такими, що заслуговують на увагу.
Щодо заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, наведену у апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає наступне.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та їх сплату позивачем додано до апеляційної скарги: 
Договір про надання правової допомоги від 06.02.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Сергія Солодовника» в собі керуючого Солодовника С.О., пунктом 4.1 якого визначено гонорар адвоката у розмірі 10000,00 грн (а.с. 124-127). 
ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Солодовником С.О. у Дніпровському апеляційному суді (а.с. 122).
Платіжну інструкцію №ККХЕ-6СНХ-НТ5А-АТ91 від 14.02.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплачено АБ «Сергія Солодовника» суму у розмірі 10000,00 грн , призначення платежу – юридичні послуги (а.с. 128).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою – п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.
Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають частковому задоволенню, отже є обґрунтованими у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Солодовник Сергій Олександрович, задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року – скасувати.
У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування – відмовити.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 липня 2025 року.

Суддя: