ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року	Львів	Справа № 300/3373/23 пров. № А/857/14775/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Матковської З.М., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року з питань судового контролю за виконанням судового рішення (головуючий суддя: Шумей М.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

на розгляді Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 300/3373/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 року в адміністративній справі № 300/3373/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 12.04.2023 позивачу перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12.04.2023 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Від позивача,  27.03.2025 на адресу суду, надійшло клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 в адміністративній справі № 300/3373/23.
На обґрунтування цього клопотання, позивач зазначає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 в адміністративній справі № 300/3373/23 набрало законної сили 29.02.2024, однак не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі № 300/3373/23 задоволено.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі № 300/3373/23.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в строк протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі № 300/3373/23.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовити повністю.
На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що на виконання рішення суду Головним управлінням 15.03.2024 проведено перерахунок пенсії позивачу. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги заперечення Головного управління та додані підтверджуючі документи щодо виконання рішення суду, які були надіслані до суду 01.04.2025 листом №0900-0804-8/17893. Водночас вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в даній справі. Таким чином, ухвала суду була винесена без повного об`єктивного аналізу доказів, що свідчить про формальний підхід до розгляду справи, що зумовило ухвалення необґрунтованого та неправомірного рішення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з мотивів викладених в ухвалі суду.
Згідно п. 1 ч. 1  ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про встановлення судового контролю суд першої інстанції виходив з того, що за не виконання рішення суду від 26.09.2023 по справі № 300/3373/23 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень та управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  Іваночком В.Ю. неодноразово виносились постанови про накладення штрафу на Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення суду від 26.09.2023 по даній справі не виконано в повному обсязі, а тому прийшов до висновку про наявність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі № 300/3373/23.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом ч. 2  ст. 14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За правилами  статті 370 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу приписів КАС України слідує, що встановлення судового контролю має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами для його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.
Верховний Суд в постанові від 11 червня 2020 року по справі №640/13988/19 зазначив, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
Дослідивши матеріали  справи судом апеляційної інстанції встановлено, що  за змістом резолютивної частини рішення суду від 26.09.2023 у цій справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області здійснити з 12.04.2023 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
При цьому, суд не визначив  кінцевої дати перерахунку та виплати пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром (що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність), а як наслідок вказане означає, що відповідач зобов`язаний здійснювати вказану виплату позивачу без застосування обмежень  максимальним розміром до внесення відповідних законодавчих змін з вказаного питання. 
З матеріалів справи убачається, що  01.04.2024 відповідачем проведено обмеження позивачу пенсії, нарахованої до виплати на виконання  рішення суду від 26.09.2023 у цій справі у обсязі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. 
При цьому після ухвалення обумовленого судового рішення, відповідач не навів жодних причин та доказів зміни пенсійного законодавства, які запроваджували  на вказану дату   нові положення законодавства з приводу виплату пенсії особам з урахуванням  обмежень- максимального розміру. Як наслідок, відповідач не довів належними доказами  та доводами обставин з приводу виникнення нового спору між позивачем та відповідачем.
За приведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про наявність підстав для встановлення судового контролю.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі “Гарсія Руїз проти Іспанії” (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року з питань судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 300/3373/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави  подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.  

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська