Справа № 734/2319/25 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/657/25 	  	
Категорія - – ст.124 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Грищенка М.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Грищенка М.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В :
          Цією постановою: 
          ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 травня 2025 року о 08 год 21 хв, на автодорозі Т2535, сполученнями с. Лошакова Гута - с. Карпилівка Чернігівського району та області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виконання обгону не переконався, що водій транспортного засобу Citroen, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, у результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.14.2 «б» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Грищенко М.Б. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що у діях його підзахисного відсутнє порушення вимог п.14.2 (б) Правил дорожнього руху, оскільки цей пункт не встановлює чітких алгоритмів дій водія у випадку виявлення увімкненого сигналу повороту в автомобіля, що рухається попереду, а тому не може бути використаний як безумовна підстава для визнання вини. Вказує, що за наявності між автомобілями Renault та Citroen інших транспортних засобів, які могли обмежити видимість увімкненого сигналу повороту, питання про можливість «переконання» у намірі повороту носить виключно суб`єктивний характер, що потребувало б належного з`ясування шляхом проведення технічної реконструкції, якої у справі не проводилося. Маневр обгону ОСОБА_1 розпочав значно раніше, ніж автомобіль Citroen почав змінювати напрямок руху, тому вимога п. 14.2 (б) ПДР щодо переконання перед початком обгону фізично не могла бути застосована до дій водія автомобіля Renault у момент виникнення ДТП. Вважає, що в обстановці, яка склалася на момент зіткнення, ОСОБА_1 мав керуватись вимогами п. 12.3 ПДР, який зобов`язує вживати заходів для уникнення аварійної ситуації у разі виникнення небезпеки для руху. Експертне дослідження підтвердило, що таких технічних можливостей у водія не було, а отже, не можна вважати його дії протиправними чи такими, що перебувають у причинному зв`язку з наслідками. Водночас, інший експертний висновок № 154/25 не містить жодних висновків щодо порушень ПДР жодним із учасників події, а тому не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Апелянт зазначає, що місцевий суд фактично послався на пояснення потерпілого та залишив поза увагою належний експертний аналіз.  

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.
  
Заслухавши пояснення захисника Грищенка М.Б., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарг; апеляційний суд приходить до наступного висновку.  

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД     № 832989 від 23.05. 2025, ОСОБА_1 , 23 травня 2025 року, о 08 год.21 хв., на автодорозі Т2535, сполученнями с. Лошакова Гута – с. Карпилівка Чернігівського району Чернігівської області, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виконання обгону не переконався, що водій транспортного засобу Citroen, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, у результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на вказаних транспортних засобах виникли механічні пошкодження, з матеріальними збитками, осіб постраждалих немає, чим порушив вимоги п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.3).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Також, вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення підтверджується:  
- схемою наслідків ДТП без потерпілих, що складена за місцем пригоди де зафіксовані місце дорожньо-транспортної пригоди, попередні напрямки руху транспортних засобів та їх місце розташування після цієї події, місце зіткнення транспортних засобів, опис характеру і локалізації механічних пошкоджень (а.с.8),
- письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 , відповідно до яких, він 23.05.2025, рухався по автодорозі Т2535 зі швидкістю не більше 60 км/год. Доїхавши до потрібного йому з`їзду, за 150-170 м, він увімкнув лівий поворот та пригальмував, переконався, що позаду нього нікого має, почав здійснювати маневр. Однак автомобіль Renault Kangoo, який рухався зі швидкістю понад 100 км, нехтуючи ПДР, пішов на обгін усієї колони та здійснив з ним зіткнення, пошкодивши ліву передню частину та вирвавши передній бампер його автомобіля (а.с.6). 

Крім того, з наданих у місцевому суді показань іншого учасника події – ОСОБА_3 вбачається, що близько 08 год. 20 хв. він керував автомобілем Сітроен на автодорозі Т2535, зі швидкістю до 50 км/год. Попереду їхав автомобіль ГАЗ-66. Під`їжджаючи до місця повороту, заздалегідь включив покажчик повороту ліворуч. Назустріч їхав автомобіль КаМАЗ, а позаду їхали два легкові транспортні засоби та автомобіль ЗіЛ. Автомобіль Рено вискочив із-за двох легкових автомобілів та автомобіля ЗіЛ, що їхали за автомобілем Сітроен. Коли виконував маневр повороту ліворуч, то автомобіль Рено передньою правою стороною ударив у передню ліву сторону його автомобіля. Дорожньо-транспортна пригода відбулася на зустрічній смузі для руху. Водій ОСОБА_1 їхав зі швидкістю не менше 100 км/год, гальмівний шлях автомобіля Рено склав до 100 м. Внаслідок зіткнення на транспортних засобах виникли механічні пошкодження.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є наслідки, зокрема пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
      
Згідно з п.14.2 «б» ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
Тобто, даний пункт Правил підкреслює пріоритетність руху транспортних засобів, що їдуть попереду, тому, якщо на транспортному засобі, що рухається попереду, поданий сигнал покажчика лівого повороту, водій транспортного засобу, який рухається за ним, зобов`язаний утримуватись від виконання свого маневру.

Проте, на переконання апеляційного суду, вказаних правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався.

Виходячи з аналізу вказаних доказів в їх сукупності, з урахуванням характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів під час взаємного контактування, апеляційний суд повністю погоджується з висновком місцевого суду про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом Renault, під час виконання обгону, не переконався, що водій автомобіля Citroen ОСОБА_3 , який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, у результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, від якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Наданий адвокатом Грищенком М.Б. висновок експерта №ВЕД-25/25 від 09 червня 2025 року (судовий експерт ОСОБА_4 ), місцевий суд правильно не взяв до уваги, з наступних міркувань.

У своєму висновку експерт зазначив, що «у даній дорожній обстановці (що описана в наданих на дослідження матеріалах справи з врахуванням характеристик виникнення даної пригоди, що наведені у заяві щодо проведення даного дослідження), з технічної точки зору, водій ОСОБА_3 повинен був дійти у відповідності до вимог п. 10.1 та (або) п. 14.3 ПДР України. У свою чергу, водій ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці, з моменту виникнення небезпеки для його руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожній обстановці, за наведених у заяві щодо проведення даного дослідження умов та параметрів виникнення небезпеки для руху, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути даної пригоди, шляхом застосування екстреного гальмування до керованого ним транспортного засобу. За наведених у дослідницькій частині умов та параметрів виникнення даної пригоди, немає підстав технічного характеру вбачати в діях водія ОСОБА_1 , невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які б знаходились у причинному зав`язку з виникненням даної пригоди. При цьому, враховуючи викладені у наданих на дослідження матеріалах справи характеристики виникнення даної пригоди (з врахуванням характеристик виникнення даної пригоди, що наведені у заяві щодо проведення даного дослідження), у діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 14.2 «б» ПДР України (в тому числі й контексті причинного зв`язку з виникненням даної пригоди) не вбачається. В свою чергу, дії водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 10.1 та (або) п. 14.3 ПДР України, та вказана невідповідність знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди».

Тобто, експерт встановив у діях ОСОБА_1 невідповідність вимогам ПДР України, про порушення пунктів яких протокол про адміністративне правопорушення не складався та не був предметом розгляду суду першої інстанції.

Таким чином, висновок експерта не узгоджується з обставинами події, не відповідає вимогам ст.251 КУпАП, є суперечливим та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
    
Місцевий суд також правильно не взяв до уваги висновок експерта № 154/25 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП від 20.06.2025, що наданий потерпілим ОСОБА_3 , оскільки він не містить відповідей на запитання про недотримання водіями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху у дорожній обстановці, що відбулася о 08:21 год 23 травня 2025 року. Даний висновок експерта не є належним і допустимим доказом.

Відповідно до ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

В даному випадку, висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження №ВЕД-25/25 від 09 червня 2025 року виготовлений на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом Семенченком П.О. 

Апеляційний суд звертає увагу, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

У даній конкретній справі з урахуванням зібраних у справі доказів апеляційний суд  прийшов до  висновку про відсутність необхідності в призначенні експертизи, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Посилання апелянта про наявність саме в діях водія ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху, які, як він вважає, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватись судом у даному провадженні, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення за порушення відповідного пункту Правил дорожнього руху, що в даному випадку стосується порушення ОСОБА_1 п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано         визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив вимоги п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ст.124 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

Відтак, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.     

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Грищенка М.Б. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького  районного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Заболотний