ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2025 року	Львів	Справа № 300/4866/24 пров. № А/857/24279/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року (головуючий суддя: Могила А.Б., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 , 19.06.2024 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
          визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, оформлену рішенням від 06.06.2024 за №  092650001536. 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату їй пенсії з 31.05.2024, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 03.05.2022 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Обґрунтовує позов тим, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено обмежень щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2. Також стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію. Так, статтею 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення»  застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.06.2024 за №  092650001536 про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01.06.2024 перерахунок пенсії позивачці  із врахуванням до її страхового стажу період роботи в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 03.05.2022 в подвійному розмірі згідно із  статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та виплату пенсії  з урахуванням уже проведених платежів.
В задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки, Закон 1058 набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі, на підставі  ст. 60 Закону № 1788-ХІІ,  підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004. Для періодів роботи після 01.01.2004 законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу працівників відділень закладів охорони здоров`я. Відтак вважає, що пенсійним органом під час призначення пенсії та при проведених перерахунках пенсії за віком правомірно враховано стаж з 01.01.2004 по 03.05.2022 в одинарному розмірі.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
           Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
 Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
 Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 23.12.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22).
Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 31.05.2024 про донарахування стажу у зв`язку із наданими додатковими документами (а.с. 76).
Органом, який розглядав подану заяву, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішенням від 06.06.2024 № 092650001536 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії відповідно до  статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, згідно з наданою довідкою № 2673 від 13.02.2024 про стаж роботи, період з 09.04.2001 по 31.12.2003 зараховано у подвійному розмірі відповідно до  статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.41).
Вважаючи таке рішення відповідача протиправними, позивачка звернулася із цим позов до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що   рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії від 06.06.2024 по пенсійній справі є протиправним, оскільки відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи в закладах з надання психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Частиною 1  ст. 308 КАС України  передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1  ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються  Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991  (далі - Закон № 1788-XII) та  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003  (далі - Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 1 частини 1  статті 8 Закону № 1058-IV  право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1-3  статті 24 Закону № 1058-IV  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Пунктом 3  статті 40 Закону № 1058-IV  передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Відповідно до статті 62  Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.02.1991 позивачка з 09.04.2001, згідно з наказом № 40 від 09.04.2001, прийнята на роботу у Обласну психіатричну лікарню № 2 (з 17.10.2019 реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради»), а 03.05.2022 відповідно до наказу № 69-к від 03.05.2022 звільнена з роботи (а.с. 58-61).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких позивачка була прийнята на таку роботу.
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60  Закону № 1788.
Статтею 60  Закону № 1788  передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Так, згідно з довідкою від 13.02.2024 № 2673 Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради», позивачка працювала в КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» з 09.04.2001 згідно з наказом № 40 від 09.04.2001 по 03.05.2022 відповідно до наказу № 69-к від 03.05.2022. Робота за вказаний період дає право відповідно до  ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с. 33).
Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не зараховано до страхового стажу позивачки період її роботи з 01.01.2004 по 03.05.2022 у подвійному розмірі, оскільки відсутня правова норма в  Законі № 1058-IV  та відсутній обов`язок враховувати  статтю 60 Закону № 1788-XII  для обрахунку стажу з 01.01.2004.
Частиною 4  статті 24 Закону № 1058-IV  визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон № 1058-IV  набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися  Законом № 1788-XII.
Положеннями  статті 60 Закону № 1788-XII  передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV  визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим  Законом  у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого  Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту 16  Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, положення  Закону № 1788-ХІІ  застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення  Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004, станом на час звернення позивачки за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідачем не заперечується факт роботи позивачки в психіатричному закладі у спірні періоди.
Відтак, за правилами  статті 60 Закону № 1788-ХІІ  та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я після 2004 року підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, які в силу приписів частини 5  статті 242 КАС України  та частини 6  статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що незарахування пенсійним органом до стажу позивачки у подвійному розмірі періодів роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 03.05.2022, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним, а відтак погоджується, що ефективним способом відновлення порушеного права позивачки є визначення пенсійному органу зобов`язання вчинити кореспондуючі цьому праву дії з урахуванням дати звернення позивачки із відповідною заявою (після 15 числа місяця) та передбачених ч. 4  ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  правил перерахунку пенсії, а саме зобов`язати здійснити перерахунок пенсії позивачці з 01.06.2024, зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 03.05.2022 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно  статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі № 300/4866/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін