ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
06 червня 2025 року
м. Київ
справа № 205/1086/15-ц
провадження № 61-13400св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний геодезичний центр «Азимут»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в особі представника Ворона Артема Ігоровича, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний геодезичний центр «Азимут», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
 
Історія справи
1.               У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною  ділянкою.
2.               У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний геодезичний центр «Азимут», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
3.               Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. ОСОБА_2 у задоволенні зустрічних позовних вимог до ОСОБА_1 та приватного геодезичного центру «Азимут» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.
4.               Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
5.               Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року в оскарженій частині залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
6.               Постановою Верховного Суду від 17 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року та постанову          Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року залишено без змін.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення
7.               У травні 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника Ворона А. І. , про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій він вказує, що ним у поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року було заявлено про витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн, які він просив стягнути з відповідача за первісним позовом. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано відповідні докази.
8.               Посилаючись на частину третю статті 259 ЦПК України, заявник просить стягнути з відповідача за первісним позовом витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Позиція Верховного Суду
9.               Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).
10.            Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої         до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
11.            Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
12.            Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , в особі представника           Ворона А. І. , про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем за первісним позовом під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.
13.            Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
14.            Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
15.            Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК         України).
16.            Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або       законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
17.            Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
18.            Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у  зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).
19.            Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
20.            Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У                            разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
21.            Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
22.            Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                                           1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);          2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
23.            Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
24.            Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду                            від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
25.            У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
26.            Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
27.            Професійну правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи                                      № 205/1086/15-ц ОСОБА_1 надавав адвокат Ворон А. І., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 17 березня 2020 року № б/н, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 06 грудня         2024 року № 02 та ордеру від 16 грудня 2024 року № 1342754.
28.            16 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку представник              ОСОБА_1 - адвокат Ворон А. І. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діяла адвокат                                                Індюкова Т. В., на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська                                                       від 06 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                           від 10 вересня 2024 року.
29.            У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат           Ворон А. І. просив вирішити питання про розподіл судових витрат по справі, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн покласти на відповідача ОСОБА_2 .
30.            До поданого відзиву заявником долучено у копіях: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 06 грудня 2024 року № 02 - протокол погодження адвокатського гонорару на комплексне ведення справи у суді касаційної інстанції від 06 грудня 2024 року на суму 30 000,00 грн; ордер                       від 16 грудня 2024 року № 1342754; попередній розрахунок суми витрат                           від 16 грудня 2024 року у розмірі 30 000,00 грн; акт приймання-передачі послуг від 16 грудня 2024 року за договором від 17 березня 2020 року на суму 30 000,00 грн; квитанцію № 16-12 від 16 грудня 2024 року про оплату гонорару адвоката на суму 30 000,00 грн; докази направлення відзиву стороні відповідача.
31.            Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду                                       від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
32.            Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року               у справі № 904/4507/18).
33.            Враховуючи складність справи, суть спору (усунення перешкод                             у користуванні земельною ділянкою), результат розгляду справи, підстави відмови у задоволенні первісних та зустрічних вимог, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій та його обізнаність з правовою проблематикою у справі на стадії касаційного перегляду, розгляд справи на стадії касаційного перегляду без участі сторін, витрачений час на складання відзиву на касаційну скаргу, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
34.            З огляду на наведене, заява ОСОБА_1 , в особі представника               Ворона А. І., про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення       судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 141, 259, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Заяву ОСОБА_1 , в особі представника Ворона Артема Ігоровича, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
2.            Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі                           3 000 (три тисячі) грн.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     Є. В. Синельников
 
                                                                                              О. М. Осіян
 
                                                                                              В. В. Шипович