КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 752/18154/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/10212/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
7 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                                   судді-доповідача               Рейнарт І.М. 
                                   суддів                                 Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,
 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка Ігоря Олександровича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення з актового запису про народження дитини запису про батька, 
 
встановив: 
 
у липні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 1980 від 24 листопада 2009 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.
            Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він ніколи не перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, проте певний час вони перебували у фактичних шлюбних відносинах після розірвання відповідачкою попереднього шлюбу, в якому вона не мала дітей. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження якого батьками зазначені він та відповідачка.
Позивач посилався на те, що після настання вагітності відповідачка повідомила його, що зазначена вагітність є наслідком їх відносин, а після народження дитини за пропозицією відповідачки вони 24 листопада 2009 року звернулися до відділу РАЦС, де він підписав заяву, змісту якої він не пам`ятає. На час відвідування відділу РАЦС у нього не було підстав вважати, що він не є батьком дитини, свідоцтва про народження дитини він не бачив протягом багатьох років і не знав, що прізвище дитини ОСОБА_5 .
Позивач зазначав, що вперше він побачив свідоцтво про народження дитини у 2019 року в приміщенні суду, коли відповідачка подала позов про стягнення з нього аліментів та дізнався, що прізвище дитини ОСОБА_5 . В 2021 році за наслідками розмови з відповідачкою у нього виникли сумніви, що він є батьком дитини, оскільки їх життя не було тривалим, а дитина не схожа на нього.
 Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 липня 2022 року в 

справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року позов був задоволений.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року заочне рішення було скасоване, справа призначена до судового розгляду.
Згідно свідоцтва про смерть, виданого Обухівським відділом державної реєстрації цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 31 грудня 2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
28 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про залучення її до участі у справі в  якості правонаступника померлого позивача.
18 березня 2025 року представник відповідачки - адвокат Хомич І.О. подав клопотання про зупинення провадження у справі до вступу у справу правонаступника позивача ОСОБА_2 .
            Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 . 
            Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року провадження у справі зупинено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко І.О. просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати, а справу направити  до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Представник ОСОБА_1 зазначає, що спірні правовідносини (батьківство та його оспорення), не будучи майновими, а особистими немайновими правами, не входять до складу спадщини та унеможливлюють таке пронаступництво у зв`язку з прийняттям чи неприйняттям спадщини.
Представник ОСОБА_1 , посилаючись на частину 2 статті 137 СК України, зазначає, що позовну заяву про виключення з актового запису про народження дитини імені того, хто записаний батьком, можуть підтримати його спадкоємці, незалежно від прийняття ними спадщини, коло спадкоємців визначено статтею 1222 ЦК України, то ж набуття статусу спадкоємця не пов`язане з обставиною прийняття спадщини.
Представник ОСОБА_1 вважає, що оскільки апелянтка є спадкоємцем позивача першої черги за законом та вже залучена до участі у справі у якості його правонаступника, то не існує ніяких причин та процесуальних підстав для зупинення провадження у справі.
Представник ОСОБА_1 зазначає, що зупинення провадження у справі до закінчення строку прийняття спадщини є незаконним та нелогічним.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
 Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, а на час постановлення ухвали шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини спадкоємцями, ще не сплинув, що є перешкодою для визначення всього кола спадкоємців позивача та залучення їх до участі у справі.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).
Позивачем є особа, яка вважає, що її права порушені і звертається до суду для захисту своїх прав та інтересів. 
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Згідно частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
За приписами пункту 1 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі має бути зупинено до залучення до участі у справі правонаступника.
У частинах першій-другій статті 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року в справі № 461/3122/19 з урахуванням принципу розумності надано тлумачення положень статті 137 СК України та зазначено, що вказана норма визначає випадки, за яких батьківство особи може бути оспорено після смерті особи, яка записана батьком дитини.
Одним з таких випадків є ситуація, коли чоловік за життя подав позов до суду про виключення запису про нього як батька дитини. У цьому разі його спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень статті 55 ЦПК України про процесуальне правонаступництво (частина друга статті 137 СК України).
Отже, доводи апеляційної скарги, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво є помилковими, так як у даному випадку має місце процесуальне правонаступництво.
Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, що  спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Отже, спадкоємцями можуть бути не тільки особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, які є спадкоємцями за законом, а також і особи, які отримують право на спадкування за заповітом.
Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
Виходячи з вищевикладеного, підтримувати позовні вимоги ОСОБА_2 у даній справі мають право його спадкоємці, як за законом, так і за заповітом, і коло зазначених спадкоємців можливо встановити після прийняття ними спадщини у визначений законом строк та у порядку, встановленому законом.
На час звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції із заявою про залучення її до участі у справі, як правонаступника позивача ОСОБА_2 , строк прийняття його спадщини не закінчився, а відтак суд був позбавлений можливості визначити коло всіх спадкоємців ОСОБА_2 , інтереси яких може зачіпати вирішення даного спору, і яких суд зобов`язаний залучити до розгляду даної справи, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 вже було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача, а перешкод для вступу у справу інших спадкоємців ОСОБА_2 не існує, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки у разі смерті сторони у справі, у даному випадку позивача, саме на суд покладено обов`язок встановити та залучити до участі у розгляді справи всіх спадкоємців позивача, що є можливим тільки після закінчення строку прийняття спадщини і здійснення спадкоємцями дій про прийняттю спадщини.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, не допустив порушень норм процесуального права тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.
            Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив: 
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка Ігоря Олександровича залишити без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному 
                                                                       
порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.І. Ящук