ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року	Львів	Справа № 300/8151/23 пров. № А/857/26016/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                                                  Носа С.П.
суддів                                                                                       Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.
                     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні  скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, що ухвалив суддя Бобров Ю.А. у м. Івано-Франківську, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/8151/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, 

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:
зобов`язати нарахувати та виплатити пенсію з 01.07.2021 по 31.05.2022 з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, без обмеження її максимальним розміром»;
зобов`язати зняти обмеження у розмірі виплати пенсії з 01.01.2018 за кожний раз, коли змінювався прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.
17 вересня 2024 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково. 
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування з 01.01.2020 обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження пенсії максимальним розміром не застосовується до осіб, яким пенсія призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки, відповідне положення закону визнане неконституційним.
Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про виплату доплати до пенсії в сумі 2000 грн., оскільки щодо цих обставин відсутній спір. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили відповідач та позивач, подавши апеляційні скарги.
У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу пенсії без обмеження її розміру з доплатою до пенсії 2000 грн. з 01.07.2021 по 31.05.2022.
У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що не припиняв виплату доплати до пенсії в сумі 2000 грн. за спірний період та не обмежував пенсію максимальним розміром. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до протоколів про перерахунок пенсії, позивачу у період з 01.07.2021 по 31.05.2022 виплачувалася щомісячна доплата до пенсії в розмірі 2000,00 грн., згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі № 300/386/22, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії  ОСОБА_1 з 01.04.2019, відповідно до довідки від 04.10.2021 № 9/1/3898 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, відповідач у червні провів перерахунок пенсії та обмежив її максимальним розміром пенсії.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Що стосується доплати до пенсії в сумі 2000 грн., то апеляційний суд зазначає наступне.
З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 713, пунктом 1 якої  установив з 01.07.2021 року виплачувати особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 року відповідно до Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 грн., щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.
Апеляційний суд, на підставі протоколів про перерахунок пенсії за 2021 та 2022 роки встановив, що відповідач нараховував та виплачував позивачу доплату до пенсії в сумі 2000 грн. за період з 01.07.2021 по 31.05.2022.
Отже, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію з 01.07.2021 по 31.05.2022 з урахуванням щомісячної доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб необхідно відмовити.
Що стосується позовних вимог про обмеження пенсії максимальним розміром, апеляційний суд зазначає наступне.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію 01.10.2011 року змінами до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі – Закон № 3668-VI).
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб,  які мають особливі заслуги перед  Батьківщиною), призначених (перерахованих)  відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет  Міністрів  України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, Законом № 3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини  п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон  № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надав оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Отже, обмеження пенсії військовослужбовцям, які отримують пенсію на підставі Закону  № 2262-ХІІ  максимальним розміром є неконституційним.
Тому, на переконання апеляційного суду, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на отримання якої без обмежень встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.
Разом з тим, апеляційний суд встановив, що відповідач вперше обмежив пенсію позивача максимальним розміром з 01.06.2022 про що свідчить рішення відповідача про перерахунок пенсії (а.с. 11).
За період з 01.07.2021 по 31.05.2022, як свідчать рішення відповідача про перерахунок пенсії позивача, відповідач пенсію позивача не обмежував.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.
Підводячи підсумок наведеного вище апеляційний суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, тому зробив помилковий висновок про часткове задоволення позову.
Зважаючи на це, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги відповідача такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити
Апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року в справі № 300/8151/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин