ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/13149/24	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 11.03.2025 року) у адміністративній справі №160/13149/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,  Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певний період роботи, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, суд – 

в с т а н о в и в:
          У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту – відповідач 1),  Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач 2), в якому просила визнати незаконним рішення відповідача 1 №047250013988 від 03.05.2024 року, щодо відмови в призначенні пенсії; зобов`язати відповідача 2 призначити їй пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.04.2024 року, з врахуванням наявності у неї страхового стажу 24 роки 01 місяць 04 дні.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №047250013988 від 03.05.2024 року, щодо відмови в призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2024 року про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновку суду, викладених у цьому рішенні.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що ОСОБА_1 26.04.2024 року вернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; вік ОСОБА_1 на момент звернення – 63 роки, страховий стаж, обчислений відповідно до наданих документів становить 17 років 02 місяці 11 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року згідно трудової книжки колгоспника, оскільки відсутні відомості про перейменування/реорганізацію, а також не всі записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів завірені печаткою.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.05.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом №0400-010223-8/54533 від 30.05.2022 року її було повідомлено, що рішенням №047250013988 від 27.05.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області їй було відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Страховий стаж згідно вказаного рішення склав 24 роки 1 місяць 4 дні. Маючи 24 роки стажу та досягнувши 63 років ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.04.2024 року. 26.04.2024 року ОСОБА_1 знову звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії. 03.05.2024 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №047250013988 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Також в рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів встановлено наступне: вік заявниці на дату звернення 63 роки; страховий стаж, обчислений за наданими документами, становить 17 років 02 місяці 11 днів; до страхового стажу не враховано періоди роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року згідно трудової книжки оскільки відсутні відомості про перейменування/реорганізацію, а також не всі записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів завірені печаткою. При цьому, період з 04.01.1986 року по 03.01.1989 року враховано як догляд за дитиною до досягнення 3-річного віку, періоди з 01.02.1998 року по 31.03.1999 року, з 01.05.1999 року по 30.06.1999 року, з 01.08.1999 року по 31.12.1999 року зараховано відповідно до даних системи персоніфікованого обліку. Період роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року можливо зарахувати в повному обсязі за умови надання уточнюючої довідки, що міститиме відомості про періоди роботи, встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів, відомості про реорганізацію/перейменування. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; пунктами 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637;  пунктами 1.1, 2.2, 2.11, 2.12, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162; Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58; п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993року №301 «Про трудові книжки працівників» та прийшов до висновок про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні оскаржуваних періодів є протиправними. Суд вважав за необхідне зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року, та з урахуванням висновків суду.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.05.2022 року зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак, рішенням №047250013988 від 27.05.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області їй було відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу. В матеріалах справи відсутня інформація про оскарження рішення пенсійного органу.
Встановлено, що 26.04.2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що за принципом екстериторіальності 03.05.2024 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №047250013988 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з тексту рішення пенсійного органу вік ОСОБА_1 на дату звернення 63 роки; страховий стаж, обчислений за наданими документами, становить 17 років 02 місяці 11 днів; до страхового стажу не враховано періоди роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року згідно трудової книжки, оскільки відсутні відомості про перейменування/реорганізацію, а також не всі записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів завірені печаткою. Період роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року можливо зарахувати в повному обсязі за умови надання уточнюючої довідки, що міститиме відомості про періоди роботи, встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів, відомості про реорганізацію/перейменування.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , остання 04.02.1985 року прийнята в члени колгоспу ім. Горького Нікопольського району Дніпропетровської області (рішення загальних зборів від 04.021985 року №2; 30.04.1994 року вибула з членів колгоспу за переведенням в колгосп Капуловський у зв`язку з укрупненням колгоспу (наказ від 12.04.1994 року); 30.04.1994 року прийнята у члени колгоспу Капуловський по переводу у зв`язку з розукрупненням колгоспу ім. Горького (наказ від 18.05.1994 року №200); 20.06.1996 року переведена в овочеву бригаду різноробочою (наказ від 11.06.1996 року); 30.03.2000 року звільнена з роботи в КСП за власним бажанням  у зв`язку з реорганізацією КСП (наказ від 01.04.2000 року). Всі записи мають підписи інспектора кадрів, скріплені печаткою.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин 1, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України ід 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пунктів 1.1, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. 
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, тобто законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити особу права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2024 року зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.02.1985 року по 30.03.2000 року, та з урахуванням висновків суду.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року у адміністративній справі №160/13149/24 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова