ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2025 р. 	Справа № 440/7737/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2025, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 14.03.25  по справі № 440/7737/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області                        
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту-позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі по тексту-відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просила суд:
          - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05.06.2024 за №164550007944;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року та призначити ОСОБА_1 за заявою від 27 травня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 10 березня 2024 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року позов задоволено частково, а саме: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №164550007944 від 05 червня 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 травня 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи дояркою (оператором машинного доїння) з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 листопада 2011 року по 31 березня 2016 року.
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та прийняття ним незаконного та необгрунтованого рішення просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що у трудовій книжці позивача відсутні записи про виконання норм обслуговування тварин, що судом першої інстанції не взято до уваги. Крім того, до пільгового стажу не зараховано періоди 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року; 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року; 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року згідно з довідкою №29 від 25 квітня 2024 року, оскільки відсутні дані первинного обліку про встановлені норми обслуговування та у акті перевірки достовірності даних №1600- 10902-1/3 08(1283) від 25 квітня 2024 року не вказано інформацію щодо виконання затверджених норм обслуговування тварин. Тобто, не відомою лишається інформація щодо виконання затверджених норм обслуговування тварин, що залишено поза увагою судом першої інстанції. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або, відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом), страховий стаж складає 37 років 2 місяці 27 днів; пільговий стаж складає 8 років 10 місяців 23 дні. Враховуючи, що документально не підтверджено спеціальний стаж роботи на посаді доярки (оператора машинного доїння) тривалістю 20 років відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону України №1058 - IV позивач не має законних підстав для призначення даного виду пенсії.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено колегією суддів, що 27.05.2024 ОСОБА_1 , звернулася до Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою за призначенням/перерахунком пенсії, у якій просила призначити пенсію за віком та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні, які прийнято 27.05.2024 і зареєстровано за №1405 та копії яких містяться у матеріалах справи.
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 27.05.2024 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ у Волинській області.
За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №164550007944 від 05.06.2024, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Вказане рішення вмотивовано тим, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом), страховий стаж складає 37 років 2 місяці 27 днів; пільговий стаж складає 8 років 10 місяців 23 дні. До страхового стажу зараховано усі наявні періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди 10.06.1986 - 31.08.1991; 01.11.1994 - 31.12.2010; 17.12.2011 - 31.03.2016 згідно з довідкою №29 від 25.04.2024, оскільки відсутні дані первинного обліку про встановлені норми обслуговування та у акті перевірки достовірності даних №1600-0902-1/3108(1283) від 25.04.2024 не вказано інформацію щодо виконання затверджених норм обслуговування тварин.
Позивач не погодилася з рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 05.06.2024 №164550007944 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що підтвердженням того, що позивач працювала на посаді доярки (оператора машинного доїння), є відомості трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1  та довідки СТОВ "Калина" №29 від 25.04.2024 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які за встановлених судом обставин, є достатніми для доведення факту роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії. Не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи дояркою з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року лише з підстав не зазначення в довідці та в акті перевірки встановлених в господарстві норм обслуговування є необґрунтованим. Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05.06.2024 №164550007944 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню згідно пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України. Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17. За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 за заявою від 27 травня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10 березня 2024 року, суд залишає без задоволення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року.
Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (в подальшому - Закон № 1788-ХІІ).
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч.ч. 1, 2).
Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Частиною 1 статті 114 Закону України № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абз. 3 - 13 п. 2 ч. 2 цієї статті.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком, яка працювала дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою-операторам в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства є досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Судовим розглядом встановлено, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 05.06.2024 №164550007944 позивачці відмовлено в призначенні пільгової пенсії, оскільки до пільгового стажу позивачки не зараховано періоди    роботи дояркою з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року; 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року; 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року згідно з довідкою №29 від 25 квітня 2024 року, оскільки відсутні дані первинного обліку про встановлені норми обслуговування та у акті перевірки достовірності даних №1600- 10902-1/3 08(1283) від 25 квітня 2024 року не вказано інформацію щодо виконання затверджених норм обслуговування тварин.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 працювала дояркою (оператором машинного доїння) з 10.06.1986 по 01.11.2011 - в КСП "Червона Калина", який реорганізований в СТОВ "Калина"; з 02.11.2011 по 16.12.2011 - в ТОВ "Егрес-Агро", з 17.12.2011 по 31.03.2016 - в СТОВ «Калина".
Отже, трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивач з 10.06.1986 по 01.01.2011 працювала дояркою, з 17.12.2011 по 31.03.2016 - працювала оператором машинного доїння.
Довідкою СТОВ "Калина" №24 від 04.03.2024 підтверджено, що 25.02.2000 КСП "Червона Україна" було реорганізовано шляхом перетворення його в СТОВ "Калина" (рішення зборів уповноважених від 25.02.2000 протокол №2).
Довідкою СТОВ "Калина" №29 від 25.04.2024 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в СТОВ "Калина", і за період з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року виконувала встановлені норми обслуговування тварин. Вказані періоди зараховуються в стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення у відповідності до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за професією, посадою оператора машинного доїння, код КП 6121. Підстава для видачі: протокол №15 від 10.06.1986; наказ №1-к від 01.01.2011, наказ №69-к від 17.12.2011; наказ №34-к від 31.03.2016 
Таким чином, довідкою СТОВ "Калина" №29 від 25.04.2024 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджено факт виконання позивачем встановлених норм обслуговування тварин за період з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в подальшому - Порядок № 637).
Згідно із п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (в подальшому - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №439/1148/17.
За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
          Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що трудовою книжкою серії НОМЕР_1  та Довідкою СТОВ "Калина" №29 від 25.04.2024 підтверджено наявність у позивачки стажу роботи дояркою, та підтверджено виконання ОСОБА_1 встановлених норм обслуговування тварин протягом всього періоду роботи.
Отже, матеріалами справи підтверджено наявність пільгового стажу доярки (оператора машинного доїння) з виконанням встановлених норм обслуговування тварин, тобто у вказані періоди часу позивач працювала на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та виконувала встановлені норми обслуговування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що не визначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам (свинаркам) пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтверджуючих документів) норм обслуговування тварин для доярок та свинарок господарства за вищевказані роки на підприємстві, де працювала позивач, на думку суду, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання позивачем повний робочий день робіт за посадою доярка, в тому числі по догляду за тваринами, що перебували в її обслуговуванні.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17, від 07.02.2019 у справі № 699/155/17.
Доказів того, що позивачка не виконувала норми обслуговування, зокрема, у зв`язку з чим притягувалася до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не надано.
Суд зазначає, що право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що підтвердженням того, що позивачка працювала на посаді доярки, є відомості трудової книжки   НОМЕР_1  та довідки СТОВ "Калина" №29 від 25.04.2024, які є достатніми для доведення факту роботи позивачки на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії, у зв`язку з чим не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивачки періодів роботи дояркою з з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 грудня 2011 року по 31 березня 2016 року лише з підстав відсутності відомостей про норми обслуговування голів за весь період роботи є безпідставними,
          Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що обрахунок пільгового стажу позивачки здійснено відповідачем без дотримання вимог законодавства та без урахування документів, поданих позивачкою разом із заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного Фонду України  у Волинській області  від 05.06.2024 за №164550007944 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 травня 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи дояркою (оператором машинного доїння) з 10 червня 1986 року по 31 серпня 1991 року, з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 2010 року, з 17 листопада 2011 року по 31 березня 2016 року.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення в даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
          Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головне Управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі № 440/7737/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    Т.С. Перцова