12.08.25
33/812/341/25
Справа № 33/812/341/25                          Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуюча у першій інстанції                                 Уманська О. В.
Доповідачка апеляційного суду                                Ямкова О. О.         

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
12 серпня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївській апеляційний суд
у складі: 
головуючої – судді                 Ямкової О. О.,
за участю:
секретаря         Повертайленко Ю. В.,
особи, що притягується до адміністративної
відповідальності          ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 28 червня 2025 року о 17 годині 05 хвилині у місті Новий Буг Миколаївської області по вулиці Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол з відеофіксацією.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі закрити. 
Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону. 
Зазначає про те, що суддею не взято до уваги відсутність підтвердження факту керування ним автомобілем, про що він неодноразово вказував працівникам поліції. Тому на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення він не був водієм транспортного засобу, а його вина у справі не доведена за допомогою належних та допустимих доказів. 
У самому протоколі має місце неузгодженість між часом його складення та часом події, що відбулася.
Посилаючись на вказане, апелянт вважав своє притягнення до адміністративної відповідальності безпідставним.
Справа розглянута у присутності ОСОБА_1 , за відсутністю його захисниці Турчак М. В., якій відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення її слухання, у відповідності до положень, передбачених статтею 294 КУпАП, та відсутності заперечень з боку особи, що притягнута до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши наведені ним в апеляційній скарзі доводи, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. 
Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів,  ОСОБА_1  перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.
У протоколі про адміністративне правопорушення містяться дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто усі обставини, які стосуються події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за наявності яких протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі. 
При тому час складення протоколу завжди є пізнішим, ніж час події, що відбулася за встановленим представниками поліції обставин. Час події, а саме керування ОСОБА_1 автомобілем, є однаковим за об`єктивною стороною, що викладена, як у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 130 КУпАП (а.с.1), так і у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 121 КУпАП (а.с.2).
До протоколу про адміністративне правопорушення представниками поліції доданий відеозапис події.
З відеозапису події вбачається, що спочатку назустріч патрульному автомобілю з великою швидкістю рухається автомобіль «Фольксваген», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , після чого поліцейський транспортний засіб розвертається та переслідує цей автомобіль, який вже зупинився та знаходиться біля магазину. В той момент, коли поліцейський наближається до автомобіля з боку дверцят водія, в ньому на водійському місці сидить ОСОБА_1 . На звернення до нього поліцейських Чайка О. А. стверджує, що під`їхав до магазину за сигаретами. Заперечень, що він взагалі не є водієм транспортного засобу або пояснень, що є інший водій, не висловлює. Обурюється висуненням йому вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння та пояснює, що не хоче його проходити. Відмовляється під підписання протоколу та отримання його копії (а.с.6).
За такого, усі наведені обставини події, які зафіксовані на відеозапису, свідчать про ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, який на законну вимогу поліцейського для перевірки визначених у нього ознак алкогольного сп`яніння відмовився пройти огляд у встановленому порядку. 
Ці обставини ретельним чином досліджені у суді першої інстанції та ним надана належна оцінка при ухваленні постанови.
Суддею також враховано, що відносно ОСОБА_1 поліцейськими одночасно складена постанова про порушення ним, як водієм транспортного засобу, інших ПДР України, з обставинами, викладеними у змісті якої він погодився, так як оплатив накладене на нього адміністративне стягнення (а.с.2).
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктом 1.10 розділу І ПДР України визначається, що водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Внаслідок цього посилання ОСОБА_1 на відсутність у справі доказів про факт керування ним транспортним засобом не заслуговують на увагу. 
Отже, враховуючи зазначені норми матеріального права та принцип «заборони суперечливої поведінки», який вимагає від особи діяти добросовісно, суддя суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, правильно врахував, що у відповідності до статті 251 КУпАП працівниками поліції надана уся сукупність доказів, яка свідчить про те, що автомобіль марки «Фольксваген» рухався під керуванням ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, та здійснив вимушену зупинку, у зв`язку з його переслідуванням патрульним автомобілем поліції. 
У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.
Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі. 
При тому мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. 
Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Така відмова, за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.
Тобто, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.
Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти такий огляд відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції. 
Твердження ОСОБА_1 у суді першої інстанції стосовно безпідставності пред`явлення інспектором патрульної поліції вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння до нього, як військовослужбовця, який керував транспортним засобом, не ґрунтуються на матеріальному законі, оскільки статтею 266? КУпАП порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлюється виключно щодо військовослужбовців, лише у випадках, якщо вони здійснили дії пов`язані з порушенням громадського порядку або порядку управління, тобто вчинили військові адміністративні правопорушення, диспозиції яких перелічені у главі 13-Б КУпАП, зокрема, передбачені статтею 172-20 КУпАП. 
В той же час відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення в порядку глави 10 КУпАП, тобто за вчинення адміністративного правопорушення на транспорті, де суб`єкт визначається не за родом професійної діяльності, а виключно за досягненням віку, з якого наступає відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.
За таких обставин наявність у ОСОБА_1 статусу військовослужбовця під час керування ним транспортним засобом не є підставою для відмови від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України. 
Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова