ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 липня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/5290/24
Головуючий у першій інстанції - Меженнікова С. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1064/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 
відповідач: ОСОБА_1 , -

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

                                        У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі по  тексту - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором №2742536 від 03.01.2022 у розмірі 30 975 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по  тексту - ТОВ «Мілоан») та відповідачкою укладено договір №2742536, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти у сумі 10 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (1 875 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом) у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 
Позивач звертав увагу суду на те, що відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору відповідачка отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. 
Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, вона здійснила дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано кошти. 
Зазначав, що позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, а відповідачка належним чином свої зобов`язання за договором не виконала.
26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2742536.
Указував, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №2742536 від 03.01.2022, що підлягає стягненню з позичальника, станом на 30.12.2024 відповідно до розрахунку заборгованості становить 30 975 грн, з яких:
- 10 000 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту);
- 19 875 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
- 1 100 грн - заборгованість за комісіями. 

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №2742536 від 03.01.2022 у розмірі 30 975,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2 442,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмір 4000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу та судовий збір, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано  доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачки підписано кредитний договір, не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідачки, ані відомості про особистий ключ, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Відповідачка ніколи не отримувала електронно-цифровий підпис, відповідно, ніколи їм не підписувалася. 
Заявниця уважає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що спірний кредитний договір був акцептований сторонами, в порядку, передбаченому законом, що цей договір підписала відповідачка, що саме цей договір вона розуміла та ознайомилася і погодилася з отриманням грошових коштів на умовах, визначених у договорі, що договір взагалі містив умови щодо кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки у зазначеному в цьому договорі розмірах і порядках нарахування. Позивачем не доведено дійсної наявності правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Факторинг Партнерс». 
Наголошує, що позивачем не надано доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачкою грошових коштів за кредитним договором, не надано інформації з приводу відкриття рахунку для зарахування кредиту, відсутні докази користування відповідачкою кредитними коштами, відсутня інформація про рух коштів. 
Звертає увагу суду на те, що дій, які б свідчили про визнання заборгованості відповідачка не вчиняла. 
Указує, що відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 1 875 грн, аж ніяк не 19 875 грн, як зазначено у витязі з реєстру боржників та розрахунку позивача. Крім того, є безпідставним нарахування до стягнення з боржника суми процентів, що передбачені договором, після спливу визначеного договором строку кредитування. 
Уважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення із відповідачки заборгованості за комісією у силу нікчемності пункту 1.5.1 кредитного договору, яким визначено плату за обслуговування кредитної заборгованості, та яка має бути зарахована в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором. 
   
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторинг Партнерс» просить  рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Позивач зазначає, що 03.01.2022 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір №2742536. Факт ідентифікації відповідачки підтверджується Довідкою про ідентифікацію. Згідно даної довідки на номер телефону відповідачки було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір.
Указує, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, у т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених договором; позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом його підписання, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.
Уважає, що враховуючи правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, адже без отримання ОСОБА_1 листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Наголошує, що твердження відповідачки про те, що вона не отримувала кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит.
Звертає увагу суду на те, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.
Зазначає, що спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами (яким є і відповідачка) умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідачки (в т.ч. і в судовому порядку).
Просить відмовити у стягненні на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, вказуючи, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідачки, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, а отже витрати на правову допомогу, заявлені відповідачкою, є безпідставними, а їх розмір - необґрунтованим. 

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ТОВ «Факторинг Партнерс»  суд першої інстанції виходив з того, що:
- між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі;
- до позивача за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022;
- відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала.
Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду апеляційний суд не може з огляду на наступне. 

Судом у справі встановлено, що 03.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до кредитодавця з анкетою-заявою на кредит №2742536, в якій зазначила особисті данні, місце роботи, мобільний телефон, адресу реєстрації та проживання (а.с. 23).
Згідно з договором про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022 (а.с. 17-21) його укладено між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник). Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1. договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 гривень (п. 1.2 договору).
Пунктом 1.3. договору передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 03.01.2022 (строк кредитування).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.01.2022 (п. 1.4 договору).
Згідно з п. 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 975 грн в грошовому виразі та 56,430.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12 975 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається не змінним та що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4. договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язання.
Комісія за надання кредиту: 1100 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. договору).
Проценти за користування кредитом: 1 875 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору).
Згідно з п. 1.7. договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2., 2.3. цього договору.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору).
Положенням п. 6.1. договору передбачено, що він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п.п. 6.2. договору).
Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: 
• він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов?язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору;
• він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками;
• на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує;
• вся інформація надана товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною;
• він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;
• він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору (п. 6.3 договору). 
Проте договір про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022 не підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, як передбачено його умовами, тобто відсутні докази про прийняття пропозиції про укладення (акцепту) договору з боку відповідачки.
Матеріали справи містять Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан» (в редакції від 17.12.2021) (а.с. 24-26), а також додатки до договору про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022, а саме:
- Графік платежів за договором про споживчий кредит 2742536 від 03.01.2022 (додаток №1) (а.с. 21 зворот);
- Паспорт споживчого кредиту №2742536 (Додаток №2)(а.с. 22).
Указані Правила та додатки до договору також не підписано ОСОБА_1 .
У справі наявна копія довідки про ідентифікацію, за підписом генерального директора ТОВ «Мілоан», за змістом якої остання підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір № 2742536 від 03.01.2022, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Одноразовий ідентифікатор - L82185. Дата відправки ідентифікатора позичальнику 03.01.2022. Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор +380989647995 (а.с. 29).
Згідно з копією довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 08.11.2024, виданої ТОВ «Мілоан» на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Мілоан» і підтвердженням того, що платежі укладені в системі, було проведено наступну операцію: 
- номер в системі FONDY: 479364565;
- номер операції: 
6f96a783-093b-444b-b4a2-ddf430779ac1_637768249906054571;
- дата проведення платежу: 03.01.2022; 
- призначення платежу: кошти згідно договору 2742536; 
- сума платежу: 10 000; 
- валюта платежу: UAN;
- платіжний метод: карта VISA;
- статус платежу: approved;
- номер карти: НОМЕР_2 ;
- банк карти отримувача: FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK (а.с. 29 зворот).
Листом АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/7264БТ від 03.06.2025 підтверджено, що в банку на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка (далі БПК) НОМЕР_3 до рахунку НОМЕР_4 у гривні. В банку за ОСОБА_1 був закріплений фінансовий номер телефону НОМЕР_5 , який 04.01.2022 було змінено на НОМЕР_6 на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 03.01.2022 по 03.02.2022 (а.с. 129).
Згідно з випискою з рахунку ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» 03.01.2022 на рахунок ОСОБА_1 надійшло 10 000 грн, призначення: 17056584412 «поступление средств в рамках сервиса МПС Visa International Visa Money Transfer Fast Funds» (а.с.130-131). Це підтверджується і звітом по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_4 , власник рахунку ОСОБА_1 за період з 03.01.2022 по 03.02.2022 (а.с. 132).

26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу №26-07/2024, згідно з п. 2.1. якого за цим договором клієнт - первісний кредитор відступає за плату право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язання за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287 052 895,25 грн, а  фактор, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорам про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 33-37).
Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (п. 2.2. договору факторингу).
До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит  в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зокрема фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом та/чи процентів, за порушення грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 ЦК України) за договорами про споживчий кредит (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені клієнтом) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня) за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій відповідно до умов договорів про споживчий кредит (п. 2.3 договору факторингу).
Згідно з п. 2.4 фактор має право здійснити наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати фінансування Фактором у повному обсязі придбаного у клієнта права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим договором. 
Реєстр боржників в електронному вигляді (додаток №1) передається фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після дня укладення (підписання) цього договору. Реєстр боржників в електронному вигляді передається на електронну пошту фактора, вказану в п. 15.1цього договору або на електронному носієві. Реєстр боржників в паперовому вигляду (додаток №3) передається клієнтом фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників  в паперовому вигляді (додаток №4) для підписання не пізніше наступного робочого дня після здійснення фактором оплати повного фінансування в повному обсязі на користь клієнта відповідно до розділу 7 цього договору. Сторони погодили, що акт приймання-передачі реєстру боржників для друку (додаток № 4) та сам реєстр боржників для друку (додаток № 3) підписується уповноваженими представниками сторін не пізніше наступного робочого дня після здійснення фактором оплати фінансування на користь клієнта в повному обсязі відповідно до Розділу 7 цього договору. Реєстр боржників за формою, визначеною додатком № 3 та акт приймання-передачі реєстру боржників за формою, визначеною додатком № 4 може бути підписано сторонами у вищевказаний строк в паперовому вигляді або у вигляді електронних документів з накладанням на них КЕП уповноважених представників сторін (п. 6.1.1, 6.1.2 договору факторингу).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно додатку № 4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору (п. 6.1.3 договору факторингу).
З моменту переходу до фактора права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього договору, всі гарантії, надані боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору (п. 6.2 договору факторингу).
Сторони домовилися, що розмір фінансування за цим договором згідно реєстру боржників складає 3 310 395,81 грн. Фактор здійснює оплату розміру фінансування на користь клієнта шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом 3 робочих днів з дати підписання цього договору на поточний рахунок клієнта за реквізитами вказаними в розділі 16 цього договору (п. 7.1 договору факторингу).
26.07.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс»  уклали акт приймання-передачі Реєстру боржників для друку до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024, за яким клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр боржників для друку складеного у вигляді електронного документу з накладенням КЕП у «ВЧАСНО» на 432 сторінках, після чого, з урахуванням умов договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, від клієнта до фактора переходять права грошової вимоги заборгованості від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Загальна сума заборгованості за реєстром боржників складає 287 052 895,25 грн. Кількість боржників за реєстром становить 21 979. Реєстр боржників передано повністю відповідно до умов договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, зауважень у сторін не має. Акт складено в двох екземплярах по одному для клієнта та фактора, які мають однакову юридичну сила (а.с.38 зворот).
Згідно з копією Реєстру боржників, який є додатком №3 до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, серед переліку божників є ОСОБА_1 , загальна сума її заборгованості складає 30 975 грн, з них: 10 000 грн - заборгованість за кредитом, 19 875 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 100 грн - заборгованість по комісії за надання кредиту (а.с. 39 зворот - 41).
З платіжної інструкції АТ «ОТП Банк» від 26.07.2024 № 448090005 вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало ТОВ «Мілоан» 3 310 395,81 грн згідно договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 без ПДВ (а.с. 39).

ТОВ «Факторинг Партнерс» складено розрахунок заборгованості за кредитним договором 2742536 від 03.01.2022, згідно з яким станом на 06.12.2024 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 30 975 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за тіло кредиту, 19 875 грн - заборгованість за відсотками, 1 100 грн - заборгованість по комісії (а.с. 32).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За положеннями частини першої статті 1046  ЦК України договір позики є укладеним  з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Отже із аналізу вищезазначених норм матеріального права суд робить висновок, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).
З копії кредитного договору, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказаний договір не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Так, судом встановлено, що договір про споживчий кредит № 2742536 від 03.01.2022 не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачки.
Вищевказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що ОСОБА_1 виявила волю на укладення кредитного договору, заборгованість за яким є предметом розгляду судом даної справи.
Таким чином районний суд дійшов помилкового висновку про те, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі. 
Не є належним посилання районного суду на анкету-заяву на кредит №2741536, в якій міститься інформація щодо процесу оформлення та розгляду такої заяви, і серед іншого, зазначено, що договір позивачем підписано 03.01.2022 05:42:42, адже це лише інформація надана ТОВ «Мілоан» та жодних доказів підписання відповідачкою кредитного договору не містить. 
Також не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що в матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію, так як з неї вбачається, що ОСОБА_1 було ідентифіковано ТОВ «Мілоан» та те, що їй було надіслано одноразовий ідентифікатор L82185, проте на самому договорі чи додатках до нього не міститься інформації про те, що його підписано за допомогою зазначеного ідентифікатора.

При цьому, колегія суддів уважає встановленим факт перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі 10 000 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 .
Так, в матеріалах справи міститься інформація АТ «ПУМБ» про те, що в банку на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_3 , на яку 03.01.2022 надійшли кошти у сумі 10 000 грн з призначенням  «поступление средств в рамках сервиса МПС Visa International Visa Money Transfer Fast Funds», а також виписка по рахунку ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.  
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання  обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Таким чином, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Крім того, відповідно до п.2.3 Договору факторингу до фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит  в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022 не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». 
Таким чином, враховуючи те, що для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а договір про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022 не є укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», відсутні підстави вважати, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права вимоги на підставі  укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 до ОСОБА_1 .
Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що до позивача за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит №2742536 від 03.01.2022 та помилково задовольнив позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс».
З огляду на вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає  задоволенню, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з позивача на її користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Як зазначалось вище, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання щодо відшкодування  витрат на професійну правничу допомогу, що понесла позивачка під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів виходить з наступного.
Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Кушнеренко Є.Ю. згідно із ордером на надання правничої  допомоги серії СВ №11243683 від 29.11.2023 (а.с. 98), виданим Адвокатським об`єднання «Кушнеренко та партнери» на підставі договору про надання правової допомоги  № 170 від 24.04.2025 (а.с. 95).
Згідно з Договором № 170 від 24.04.2025, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Кушнеренко та партнери», в особі старшого партнера Кушнеренка Є.Ю., (сторона-1) та Дей А.Д. (сторона-2), сторона-2 уповноважує сторону-1 представляти її інтереси в усіх органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування, у судових органах України будь-якої ланки у зв`язку з представництвом та захистом сторони-2 з приводу ведення справи №748/5290/24 в апеляційній інстанції.
Для здійснення представництва за цією угодою стороною-2 надаються стороні-1 усі права, які надані законодавством їй, як захиснику, представнику, стороні, третій особі чи іншій особі, що бере участь в цивільному, адміністративному та кримінальному процесі, у тому числі право подання позову, права повної або часткової відмови від позовних вимог, повного або часткового визнання позову, зміни предмета та підстав позову, укладання мирової угоди, одержання рішення, ухвали, постанови суду (далі в усіх випадках "суд" означає як загальні, так і спеціалізовані суди загальної юрисдикції усіх ланок та інстанцій), виконавчого листа або наказу суду, пред`явлення наказу суду до виконання, пред`явлення виконавчого листа до стягнення, оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним законодавством порядку, а також права подавати від імені сторони-2 заяви у відповідні органи, підприємства, установи та організації, одержувати необхідні довідки, документи та іншу інформацію у будь-яких державних або недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях, ставити підпис від імені сторони-2 та вчиняти всі інші правочини, пов`язані з виконанням цієї угоди.
Сторона-2 за даною угодою бере на себе зобов`язання сплатити стороні-1 гонорар за дії по наданню правової допомоги. Гонорар (оплата) за надану правову допомогу (представництво, захист інтересів) сторони-2 за цією угодою, обчислюється виходячи з фактичних затрат робочого часу адвоката на надання правової допомоги в справі, участь у досудовому слідстві, підготовка та складання документів та складає 5 000 гривень. Гонорар сплачується стороною-2 стороні-1 безпосередньо після підписання даної угоди на рахунок в установі банку або готівкою. Сторона-1 не має права підпису фінансових або господарських договорів. 
Сторони підтвердили, що представляти інтереси клієнта без додаткових повноважень мають право усі учасники Адвокатського об`єднання.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 170 від 24.04.2025 Адвокатським об`єднанням «Кушнеренко та партнери» прийнято від Дей А.Д. 5 000 грн за надання правової допомоги за договором № 170 від 24.04.2025 (а.с. 99).
Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 24.04.2024 від 30.04.2025 (а.с. 96) Адвокатське об`єднання «Кушнеренко та партнери» та Дей А.Д. (сторони) засвідчили, що правові послуги за Договором № 170 від 24.04.2025 виконано в повному обсязі, за що стороною-2 стороні-1 сплачено 5 000 грн, ПДВ немає. 
Зазначена сума обчислена виходячи з фактичних затрат робочого часу адвоката на надання правової допомоги в справі, підготовки та складання документів необхідних для розгляду справи в суді, консультації сторони-2, вивчення та аналізу судової практики і враховує участь в розгляді справи судом першої інстанції. Зазначена сума є фіксованою.
Об?єм виконаних робіт:
1. Консультування сторони-2, щодо підстав та порядку подання апеляційної скарги у справі з приводу стягнення заборгованості - 1 година.
2. Вивчення судової практики - 2 години.
3. Написання та подання апеляційної скарги у справі з приводу стягнення заборгованості, в тому числі виготовлення копій документів - 2 години.
Усього витрачено: 5 годин. Претензій одна до одної сторони не мають.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторинг Партнерс» просить відмовити відповідачці у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. 
Зазначає, що витрати є неспівмірними з обсягом послуг, наданих відповідачці та є очевидно завищеними, враховуючи, що справа є малозначною та типовою для представника відповідачки, а також розглядається в порядку спрощеного провадження. Представнику відповідачки не довелось збирати докази та досліджувати судову практику, оскільки вона є сталою для даних правовідносин. Крім того, участь представника у судових засіданнях не передбачається.
Звертає увагу на те, що спір виник внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 , пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати як розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства.
Уважає, що заявлені витрати на правову допомогу є безпідставними, а їх розмір є необґрунтованим. 

При розгляді даної справи у суді апеляційної інстанції адвокатом Кушнеренком Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 складено та подано апеляційну скаргу (а.с. 80-90).
Розподіляючи понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Апеляційним судом не беруться до уваги посилання відповідача на їх очевидну завищеність, адже, аналізуючи обсяг правової допомоги у суді апеляційної інстанції та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, у законодавчо встановлені спосіб та строки колегія суддів вважає, що вказані витрати є документально підтвердженими, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатами у наданих документах.
Ураховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатами роботи (складення та подача апеляційної скарги), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000 грн підлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ «Факторинг Партнерс». 

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з ТОВ «Факторинг Партнерс»  на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 633,60 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, оплата якого підтверджена квитанцією (а.с. 100).

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                          У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року - скасувати. 
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції та 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                                       О.Є. Мамонова

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька
                                              
                                                                                        Н.В. Шитченко