ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 760/25411/20
провадження № 61-8503св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
 
позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація,
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року в складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позову зазначало, що 29 березня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 48-Ф/07, за умовами якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 80 000,00 доларів США зі сплатою 8,5 % річних на строк з 29 березня 2007 року до 29 березня 2027 року.
Кредит надавався позичальнику на придбання квартири АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення виконання зобов`язань боржником за кредитним договором 29 березня 2007 року банк уклав з ОСОБА_3 договір іпотеки, відповідно до якого позичальник передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 750,12 доларів США та 35 010, 76 грн.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .
30 січня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М. А. відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-122-10, виданого 28 березня 2011 року Сватівським районним судом Луганської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Під час виконавчого провадження встановлено, що 01 грудня 2009 року за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Іпотекодавець не звертався до іпотекодержателя щодо надання письмової згоди на реєстрацію в квартирі третіх осіб. Таким чином, відповідачі під час укладення договору іпотеки не були зареєстровані у спірній квартирі та не мали права користуватися нею.
З огляду на наведене, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило позов задовольнити.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції
 
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що в разі встановлення, що в іпотеку передано нерухоме майно, придбане не лише за кредитні кошти, а й за особисті кошти іпотекодавця, то неможливо виселити відповідачів без надання іншого житлового приміщення. 
Спірна квартира загальною вартістю 505 000,00 грн була придбана частково за особисті кошти ОСОБА_3 (іпотекодавця) та частково за отримані в кредит кошти (80 000,00 доларів США).
З урахуванням наведеного, відсутні підстави для виселення відповідачів зі спірного житла.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року в частині виселення на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що всупереч умовам кредитного договору іпотекодавець не звертався до іпотекодержателя з метою отримання письмової згоди на реєстрацію в квартирі (предмет іпотеки) третіх осіб.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час укладення договору іпотеки не були зареєстровані в спірній квартирі та не мали права користування нею й відповідно ця квартира не була їх місцем постійного проживання.
Реєстрація місця проживання з порушеннями вимог Закону та договору іпотеки дружини та сина іпотекодавця у квартирі, яка є предметом іпотеки, та на яку рішенням Сватівського районного суду Луганської області, яке набрало чинності, звернуто стягнення, не може використовуватися учасниками цивільного обороту з метою уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки та подальшого його продажу для погашення боргу.
На підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» виконання судового рішення апеляційного суду   в частині виселення відповідачів слід зупинити на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У червні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й в частині зупинення дії постанови в частині виселення на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
На обґрунтування касаційної скарги зазначало про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2020 року в справі № 324/783/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 724/1488/19, від 22 вересня 2021 року в справі № 520/8902/18, від 22 березня 2023 року в справі № 361/4481/19, який застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).
Чинним Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07 лютого 2022 року передбачено зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) на підставі рішення суду, тому наявна потреба відступити від правових висновків Верховного Суду в цій частині, оскільки вимога про зняття особи з реєстрації місця проживання є такою, що прямо передбачена законодавчим актом.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Києва.
19 березня 2024 року справа № 754/17768/21 надійшла до Верховного Суду.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що постанова апеляційного суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні вимог банку про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання та зупинення дії постанови в частині виселення на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а тому в іншій частині в силу вимог статті 400 ЦПК України не переглядається.

Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 29 березня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 48-Ф/07, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 80 000,00 доларів США зі сплатою 8,5 % річних на строк з 29 березня 2007 року до 29 березня 2027 року.
Відповідно до умов кредитного договору кредит надається позичальнику на придбання квартири  АДРЕСА_1 .
29 березня 2007 року ОСОБА_3 придбав вказану квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 .
Пунктом 2.1. договору купівлі-продажу квартири передбачено, що продаж квартири здійснюється за 505 000,00 грн, що є еквівалентом 100 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання договору, які сплачені покупцем до підписання цього договору.
Таким чином, спірна квартира загальною вартістю 505 000,00 грн була придбана частково за особисті кошти ОСОБА_3 (20 000,00 доларів США) та частково за отримані в кредит кошти (80 000,00 дол США).
З метою забезпечення виконання зобов`язань боржником за кредитним договором 29 березня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» уклало з  ОСОБА_3 договір іпотеки, відповідно до якого позичальник передав в іпотеку банку квартиру  АДРЕСА_1 .
Пунктом 3.4.3. договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець має право виключно за письмовою згодою іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 750,12 доларів США та 35 010, 76 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру  АДРЕСА_1 .
30 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М. А. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-122-10, виданого 28 березня 2011 року Сватівським районним судом Луганської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.
З витягу Реєстру територіальної громади м. Києва встановлено, що в спірній квартирі станом на 16 червня 2020 року були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дата їх реєстрації в житлі - 01 грудня 2009 року.
Суди встановили, що на момент укладання договору іпотеки відповідачі не були зареєстровані у вищевказаній квартирі, відповідно вона не була їхнім місцем постійного проживання.
Іпотекодавець в порушення вимог договору іпотеки не звертався до іпотекодержателя з метою отримання письмової згоди на реєстрацію в квартирі (предметі іпотеки) третіх осіб.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстрували своє місце проживання у квартирі, яка є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки та без дозволу іпотекодержателя, тобто вселення зазначених осіб у спірну квартиру відбулося всупереч вимогам договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», тому дійшов висновку про виселення відповідачів зі спірного житла.
У пункті 50 постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.
Отже, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням та про виселення.
За таких обставин, правильними є висновки апеляційного суду про відмову у задоволенні вимог про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, оскільки рішення про їх виселення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 є підставою для зняття цих осіб з реєстраційного обліку.
Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний Закон підлягає застосуванню у цій справі, оскільки на сьогодні в Україні триває воєнний стан, тому виконання постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року в частині виселення відповідачів слід зупинити на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм законодавства та необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, й підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду в оскаржуваній частині залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про зняття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання та зупинення дії постанови в частині виселення відповідачів на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 	 	
Судді:	М. Ю. Тітов   А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко