П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
24 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/3257/25	

 	                            Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.                                      Місце ухвалення рішення: м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –    Бітова А.І.
–    Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А : 
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі меншому, ніж це передбачено   статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеної у   статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми;
стягнути з відповідача на користь позивача не доплачену щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного   статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми за 2024   р. у розмірі 15   988,00 грн.        
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач має статус інваліда війни 2 групи, а відтак має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Позивач повідомив, що у серпні 2024 року йому була нарахована та виплачена вищезазначена щорічна разова грошова допомога у розмірі 2900 грн., що не відповідає нормам   Закону №3551-XII, тобто не в повному обсязі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеної у статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що Законом України від 20.03.2023 № 2983-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань`ч . 5  ст. 14 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  (далі - Закон N8 3551) викладено в наступній редакції: «Щороку до Дня Незалежності України учасникам війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Отже, законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розміри разової грошової допомоги, передбаченої  Законом № 3551.
Апелянт зазначає, що розмір грошової допомоги визначено не Головним управлінням, а Постановою Кабінету Міністрів України. При цьому, вказує, що регулювання спірних правовідносин здійснюється постановою КМУ від 21.07.2023  № 754.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 .
Як вказує позивач, що не заперечується відповідачем, у серпні 2024 року відповідач виплатив позивачу разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік в розмірі 2 900,00 грн. відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України №369 від 02.04.2024.
Позивач, вважаючи вказану виплату такою, що виплачена в неналежному розмірі, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Листом від 29.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило про те, що виплата разової грошової допомоги до Дня Незалежності України проведена у розмірах, передбачених чинним законодавством в серпні поточного року.
Не погодившись із вказаною відмовою відповідача щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Пенсійним органом у   2024 році   було нараховано та виплачено позивачу щорічну   разову допомогу році   у розмірі 2900 грн, що в свою чергу суперечить положенню   ст. 13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому позивач має право на отримання грошової допомоги до Дня Незалежності України в 2024 році у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як особа  з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.
При цьому вказав, що не належать до задоволення позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача не доплаченої щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного   статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми за 2024   р. у розмірі 15   988,00 грн., оскільки розрахунок суми відповідної щорічної допомоги є компетенцією відповідача, а тому саме на відповідача покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу із визначенням суми.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України  Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту  від 22.10.1993 №3551-XII (далі  Закон №3551-XII), який прийнято з метою створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно  ст.1-1 Закону №3551-XII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України формується та реалізується на принципах соціальної справедливості під час встановлення обсягу пільг та гарантій, комплексності під час формування та реалізації заходів адаптації ветеранів війни до мирного життя, належного фінансового забезпечення передбачених  законом  пільг та гарантій зазначеній категорії громадян, відкритості та рівного доступу до інформації про державні пільги та гарантії, механізми їх реалізації, доступу до реалізації права на отримання всіх пільг та гарантій, прозорості та підзвітності діяльності органів державної влади, їх посадових осіб у сфері соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.
Статтею 2 Закону №3551-XII  визначено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього  Закону  та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим  Законом, є недійсними.
Відповідно до  ст.4 Закону №3551-XII  ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Відповідно до ч.1  ст.7 Закону №3551-XII  до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема, особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни передбачені  ст.13 Закону №3551-XII.
Зокрема, ч.5  ст.13 Закону №3551-XII  передбачено виплату особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги.
Така грошова допомога була запроваджена ще з 1.01.1999 шляхом внесення змін до  Закону №3551-ХІІ  Законом від 25.12.1998 №367-XIV  та доповненням статті 13 частиною четвертою наступного змісту:
«Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».
В подальшому ця норма зазнавала неодноразових змін та була предметом судових розглядів як у судах загальної юрисдикції, так і Конституційному Суді України.
Зокрема,  Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023    внесені зміни до ч.5  статті 13 Закону №3551-XII  виклавши норму в наступній редакції «Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.».
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2024 р. № 369 встановлено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України   виплачується   до   24 серпня   2024   року у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин в таких розмірах: I групи   3   100 гривень; II групи   2   900 гривень; III групи 2 700 гривень; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3100 гривень; членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1   статті 10 Закону   України   «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць   України,   дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 650 гривень; учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 450 гривень.
Колегія суддів звертає увагу, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у зразковій справі №440/14216/23 сформовано такі правові висновки:
1. Щорічна грошова виплата, передбачена частиною п`ятою  статті 13 Закону № 3551-XII, є додатковою державною допомогою, має допоміжний та стимулюючий характер і не є основним джерелом для існування громадян.
2. Верховна Рада України    у встановленому  законом  порядку та в межах своїх повноважень внесла зміни до спеціального    Закону №3551-ХІІ,    законодавчо врегулювавши порядок надання щорічної разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила  статті 13 Закону № 3551-ХІІ  в редакції    Закону № 2983- ІХ як спеціального закону.
3. Здійснивши позивачу грошову виплату в розмірі 2 900 грн, ГУ ПФУ застосувало правила частини п`ятої  статті 13 Закону № 3551-ХІІ  в редакції    Закону № 2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення справи, неконституційною не визнавалася, що підтверджує те, що ГУ ПФУ діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.
4. З огляду на те, що чинне законодавство України не передбачає виплату позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про задоволення позову постановлене з неправильним застосуванням норми матеріального права і порушенні норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
5. Аналізуючи норми  законів № 3551-ХІІ  й № 2983-ІХ, приписи  Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що  стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни    безпосередньо не передбачена в  Конституції України  та визначається спеціальним  законом, а тому на неї не поширюються й визначені  статтею 22    Конституції України    гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.
Відповідно до ч.5  ст.242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції об`єктивно не міг врахувати зазначену правову позицію, оскільки така сформована після ухвалення судом першої інстанції рішення по цій справі.
Отже, ГУ ПФУ в Одеській області правомірно виплачено ОСОБА_1 як інваліду війни 2 групи щорічну разову грошову допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі 2900 грн. 
Посилання апелянта на Постанову КМУ № 754 колегія суддів не бере до уваги та вважає, що апелянт помилково на неї послався, оскільки зазначена постанова регулює правідносини, що виникли у 2023 році. 
Натомість, з урахуванням вищевикладеного та правових висновків Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.  
Відповідно до  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного управління ПФУ в Одеській області є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії  відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 24 червня 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук  

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                           І.Г. Ступакова