П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/10481/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
27 серпня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ГУ ПФУ в Хмельницькій області) в якому просила:   
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 09.07.2024 про призначення пенсії за віком, в частині дати призначення пенсії, а саме з 27.06.2024;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити з 27.06.2023 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 1058-IV "Про загальнообов`язкове, державне пенсійне страхування", виходячи із страхового стажу 32 роки 7 місяців 19 днів.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.07.2024 про призначення пенсії за віком, в частині призначення пенсії з 27.06.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 1058-IV "Про загальнообов`язкове, державне пенсійне страхування" з 28.09.2023 з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подалв апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.05.2023 звернулась до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою щодо підтвердження стажу, набутого в Португальській Республіці.
Листом від 10.05.2023 № 2200-0304- 5/37487 відповідач надіслав  до Пенсійного фонду України для подальшого направлення Португальській стороні формуляр иА/РТ для  підтвердження періодів роботи позивачки у Португалії (формуляр РТ/ЦА-8).
Так, 28.09.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою  про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Рішенням від 05.10.2023 ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного 30 річного стажу роботи, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. 
23.10.2023 позивачка повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Рішенням від 23.10.2023 ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, при наявному 19 років 04 місяці 05 днів. 
18.01.2024 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. 
Рішенням від 24.01.2024 ГУ ПФУ в Харківській області відмовило у призначенні пенсії за віком  у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років. 
25.06.2024 відповідач отримав Формуляр РТ/ЦА-8 щодо періодів роботи позивачки в Португальській Республіці (лист від 19.06.2024 № 2800-030103-9/377140).
27.06.2024 позивачка знову подала заяву про призначення пенсії за віком. 
За результатом розгляду заяви, ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення від 09.07.2024 про призначення з 27.06.2024 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Оскільки  страховий стаж позивачки на дату звернення за даними  відповідача складав 21 рік 00 місяців 16 днів, для визначення права на призначення пенсії за віком до стажу позивачки, який дає право на призначення пенсії, відповідач зарахував періоди роботи в Португальській Республіці 11 років 8 місяців 1 день (01.10.2001 - 30.10.2001, 01.07.2002 - 30.08.2002, 01.02.2003 - 15.10.2008, 16.10.2008 - 30.09.2011, 01.09.2018-30.05.2021).
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу від 09.07.2024 в частині дати призначення пенсії, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (Закон № 1058-IV).
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У законодавстві, що діяло до 01.01.2004 року, зокрема, у ст. 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 26 -1 Закону № 1058  у разі відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою статті 26 цього Закону, для визначення права на призначення пенсії за віком включаються періоди роботи особи в іншій державі (за наявності) у календарному обчисленні, за умови зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави. Порядок підтвердження та зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 24-1 Закону № 1058 періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах особам, які проживають на території України, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, питання призначення пенсії громадянам, які працювали на території Португальської Республіки, врегульовано Угодою між Україною та Португальською Республікою у сфері соціального забезпечення від 07.07.2009, ратифікованої Законом України №4209-У від 21.12.2011 (Угода) та Адміністративної домовленості стосовно процедури застосування Угоди між Україною та Португальською Республікою у сфері соціального забезпечення, які набули чинності з 01.03.2012.
Угодою передбачено, що, право на пенсію визначається з урахуванням сумарного стажу, набутого на території України та Португальської Республіки, і кожна з цих держав зобов`язується призначати і виплачувати пенсію за стаж, набутий на її території, за умови, що цей стаж не співпадає по періодах.
Для підтвердження страхового стажу для призначення пенсій відповідно до Угоди держави обмінюються формулярами зв`язку.
Так, 02.05.2023 позивачка звернулась до відповідача з заявою та додатковими документами для підтвердження стажу, набутого в Португальській Республіці.
На виконання статей Угоди між Україною та Португальською Республікою відповідач надіслав до Пенсійного фонду України листом від 10.05.2023 № 2200-0304- 5/37487 формуляр иА/РТ 8 та додатки для подальшого направлення Португальській стороні на розгляд. Формуляр РТ/ЦА-8 щодо підтвердження періодів роботи позивачки у Португалії надійшов до відповідача листом від 19.06.2024 № 2800-030103-9/37714 (вх. 808/16 від 25.06.2024).
На підставі формуляра иА/РТ 8 для визначення права на призначення пенсії за віком до стажу позивачки, який дає право на призначення пенсії, відповідач зарахував стаж роботи в Португальській Республіці 11 років 8 місяців 1 день в періоди з 01.10.2001 - 30.10.2001, 01.07.2002 - 30.08.2002, 01.02.2003 - 15.10.2008, 16.10.2008 - 30.09.2011, 01.09.2018-30.05.2021.
В результаті загальний стаж позивачки для призначення пенсії за віком, з урахуванням стажу роботи в  Португальській Республіці, за даними відповідача  склав 32 роки 07 місяців 19 днів.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків , передбачених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Згідно п. 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (Порядок №22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку №22-1 визначено, шо до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (Порядок №637). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (індивідуальні відомості про застраховану особу).
Відповідно до пункту 22 Порядку №637 стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).
Таким документом відповідно до Угоди між Україною та Португальською Республікою у сфері соціального забезпечення від 07.07.2009, є формуляр, повноваження щодо отримання якого від імені України покладені на органи, які призначають пенсію.
Отже, Законом № 1058 та Порядком №22-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви за умови, що документи про страховий стаж, подані протягом трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів.  
Аналіз положень пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058, пунктів 1.8 і 2.1 Порядку №22-1 і пункту 22 Порядку №637 свідчить, що документи про стаж для призначення пенсії подаються як особою, яка звертається з заявою про призначення пенсії, так і (у випадках, визначених законодавством) органом, який приймає рішення про призначення пенсії. Зокрема, повноваження щодо отримання документів про стаж особи за межами України, здійснюють органи Пенсійного Фонду України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач вперше подала заяву про призначення пенсії за віком 28.09.2023. До подання вказаної заяви 02.05.2023 позивачка звернулась до відповідача з заявою про отримання документів для підтвердження стажу, набутого  в Португальській Республіці. Формуляр РТ/ЦА-8 щодо підтвердження періодів роботи позивачки у Португалії надійшов до відповідача листом від 19.06.2024 № 2800-030103-9/37714 (вх. 808/16 від 25.06.2024). При цьому, діючим законодавством не передбачений інший спосіб отримання цих документів, аніж в порядку, визначеному Угодою між Україною та Португальською Республікою.
Тобто, позивачем вжила заходи щодо отримання відповідачем документів, які  підтверджують її роботу у Португалії. Однак, відповідні документи надійшли від компетентних органів Португальської Республіки з порушенням строку, передбаченого статтею 45 Закону № 1058.
Однак, ст. 45 Закону № 1058 не передбачені наслідки порушення встановленого цією нормою тримісячного строку подання додаткових документів, необхідних для призначення пенсії, у випадку, коли таке порушення сталося не з вини особи, яка подала заяву про призначення пенсії, а з вини компетентних органів України та (або) іноземної держави.
Водночас, статтею 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і частиною 2 статті 46 Закону № 1058 та визначений порядок виплати пенсії, неотриманої з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
Положеннями ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Згідно ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Аналіз змісту положень статті 46 Закону № 1058, а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
Частиною 6 ст. 7 КАС України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).  
Відтак, з метою ефективного захисту прав, з урахуванням ч. 6 ст. 7 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин за аналогією підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 46 Закону № 1058, а тому днем призначення позивачці пенсії за віком є дата, коли позивачка  вперше подала заяву про призначення пенсії –  28.09.2023.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.