П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/22132/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
11 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови неправомірною, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.05.2023 №063550004577 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.07.1988 по 02.01.1992 в колгоспі ім.Шевченка, а до пільгового стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 : з квітня 1992 року по жовтень 2007 року на ТОВ "Ігнатпільський кар`єр"; з 04.03.2004 по 28.12.2004 та з 03.01.2014 по 31.07.2014 на ПАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр", та призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на сім років відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з моменту звернення із заявою, тобто з 27.04.2023.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 2023 року, яке видано Житомирською обласною адміністрацією замість втраченого серії б №476860 від 27.03.1993.
27.04.2023 позивач, після досягнення 53-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До заяви було додано усі необхідні, на думку позивача, документи для призначення пенсії.
За принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке рішенням від 05.05.2023 року №063550004577 відмовило у задоволенні заяви та призначенні пенсії за віком із заниженням пенсійного віку.
Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.05.2023 №0600-0216-8/50934, в якому повідомлялось, що у зв`язку з розглядом заяви та наданих до неї документів винесено рішення про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", через відсутність необхідного пільгового страхового стажу та недосягнення необхідного пенсійного віку.
Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796 -ХІІ).
Так, згідно ч. 1 вказаної норми, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу , зокрема потерпілі особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років .
Відповідно до абзацу п`ятого п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Згідно положень статті 26 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
В свою чергу, процедура подання документів для оформлення пенсій визначається, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Приписами п.п.5 п.2.1 Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).
Стосовно висновків суду першої інстанції про зарахування періоду роботи позивача у колгоспі ім.Шевченка з 09.07.1988 по 02.01.1992 до страхового стажу, судова колегія зазначає наступне.
Так, статтею 24 Закону 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Пунктом 2 статті 24 Закону 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудового книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Обов`язок щодо заповнення трудової книжки та внесення достовірних даних покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останньої періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкції №58.
Пунктом 2.6 Інструкції №58 встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідачем було підтверджено страховий стаж 30 років 08 місяців 05 днів за індивідуальними відомостями про застраховану особу в системи персоніфікованого обліку та підтверджено період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, що дає право позивачу на зниження пенсійного віку на 5 років.
Як достеменно встановлено судом першої інстанції, відомості, що зазначені у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 10.07.1988, підтверджено період його роботи, як члена колгоспу ім.Шевченка у період з 09.07.1988 по 02.01.1992.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні положення). Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Судом першої інстанції обгрунтовано звернуто увагу на встановлений взірець трудової книжки колгоспника, де у розділі ІV «Відомості про роботу» вказуються відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис, а в розділі V «Трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Враховуючи наведені положення законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відомості про роботу у колгоспі, незалежно від того чи заповнюється трудова книжка чи трудова книжка колгоспника має містити відомості про встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
У разі ж відсутності записів у трудовій книжці, то, враховуючи положення Порядку №637, заявник на підтвердження трудового стажу має надати довідку господарства, в якому набуто стаж, довідку правонаступника, а у разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.
На підставі вказаної інформації орган пенсійного фонду приймає відповідне рішення: якщо річний мінімум трудової участі в громадському господарстві виконаний, то відповідний рік до стажу зараховують повністю. Якщо ж трудоднів особа відпрацювала менше, ніж передбачено як річний мінімум, то до стажу зараховують лише ці трудодні, тобто фактичну тривалість роботи, а не календарну.
Відтак, судова колегія в результаті огляду матеріалів справи, погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача у колгоспі ім.Шевченка підтверджений записами його трудової книжки, а відсутність відомостей про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі у трудовій книжці позивача є недоліком допущеним роботодавцем, за який не може відповідати працівник, та бути позбавленим права на соціальний захист.
При цьому, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, а саме записів трудової книжки позивача про його роботу у колгоспі ім.Шевченка, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, архівних установ із відповідними запитами.
З урахуванням наведеного, період роботи з 09.07.1988 по 02.01.1992 у колгоспі ім.Шевченка, який відображений у трудовій книжці позивача, повинен бути зарахований до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком.
Стосовно зарахування до пільгового страхового стажу позивача періоду роботи на ПАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр", судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частина 2 статті 114 Закону №1058-IV встановлює, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач працював :
- у період з 04.03.2004 по 02.03.2005 - машиністом бульдозера в АТЦ у ВАТ "Бехівський спецкар`єр" (записи трудової книжки №14-15);
- у період з 03.01.2014 по 31.08.2014 - машиністом бульдозера в умовах відкритої гірничої роботи (кар`єр) (записи трудової книжки №28-29).
Крім того, на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 періодів праці позивача на вказаному підприємстві у матеріалах справи містяться: довідка від 24.04.2023 №112, видана ВАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр" (а.с.37), довідка від 21.12.2022 №319, видана ПАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр" (а.с.26), довідка від 04.01.2023 №02, видана "Бехівським гранкар`єром" (а.с.27), довідка від 01.02.2023 №30 (а.с.28), довідка від 21.04.2023 №172 (а.м.29), довідка від 01.02.2023 №32 (а.с.30), довідка від 05.04.2023 №78 (а.с.31), довідка від 26.04.2023 №84 (а.с.32), довідка від 21.12.2022 №318 (а.с.33), довідка від 21.12.2022 №319 (а.с.34), довідка від 24.04.2023 №111 (а.с.35), довідка від 01.02.2023 №32 (а.с.36).
При цьому, відповідачем не надано доказів доказів вчинення дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження пільгового стажу позивача.
Щодо атестації робочих місць судова колегія зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах щодо атестації робочого місця у подібних правовідносинах, а саме: особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.
При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
У пункті 4 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова від 01.08.1992 №442 набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільги, що підтверджується посвідченням серії 
З аналізу наведених норм Порядку №383 вбачається, що до 21.08.1992 період роботи на відповідних посадах або за відповідними професіями за Списками №1 і №2 зараховується навіть без проведення атестації.
Таким чином, з урахуванням наведених положень Порядку №383 та позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, відсутність інформації про дату проведення першої атестації на підприємстві не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Стосовно зарахування до пільгового страхового стажу позивача періоду роботи на ТОВ "Ігнатпільський кар`єр", судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 позивач працював в АП "Ігнатпільський кар`єр" з:
- 19.02.1992 по 01.04.1992 - слюсарем;
- 01.04.1992 по 08.08.1994 - помічником машиніста бурової установки гірничого цеху;
- 08.08.1994 по 19.10.1995 - машиністом-трактористом гірничого цеху;
- 19.10.1995 по 05.12.1995 - машиністом бульдозера гірничого цеху;
- 05.12.1995 по 21.10.1997 - трактористом гірничого цеху;
- 21.10.1997 по 01.01.2004 - машиністом бульдозера 6 розряду (а.с.14-15).
Крім того, на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 періодів праці позивача на вказаному підприємстві у матеріалах справи містяться: довідка від 23.12.2022 №11 (а.с.38-39), довідка від 25.04.2023 №8 (а.с.40), наказ від 07.03.1993 №50 про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці (а.с.41), наказ від 08.12.1998 №192 (а.с.42), наказ від 04.05.2005 №39 (а.с.43), протоколи та висновки про умови праці працівників (а.с.45-52).
При цьому, суд першої інстанції доцільно зауважив, що записи трудової книжки позивача є чіткими і достатніми та не потребують додаткового підтвердження будь-якими іншими документами стосовно характеру роботи найманого працівника.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що трудова книжка позивача містить відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей, які не спростовані відповідачем. 
Оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не містить будь-яких істотних (вагомих та серйозних) зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача.
Також, матеріалами справи підтверджено, що у спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.
Наразі, всі записи про роботу позивача зазначені у його трудовій книжці, оформлені належним чином, містять посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, що не викликає сумнівів у їх достовірності.
Стосовно доводів відповідача щодо ненадання позивачем довідки, яка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку №637, судова колегія зазначає наступне.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.
Отже, Порядком №637 передбачено підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою саме у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Професії (посади) позивача, за якими позивач працював у спірний період, відносяться до відповідного Списку, чинного на період його роботи, що не заперечувалось відповідачем.
Матеріали справи свідчать, що відповідний стаж роботи позивача на посадах, передбачених Списком №2, підтверджується записами у трудовій книжці, які зроблені у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, та які місять всю необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи.
Таким чином, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з квітня 1992 року по жовтень 2007 року на ТОВ "Ігнатпільський кар`єр".
Відтак, враховуючи факт підтвердження права позивача на зарахування до пільгового стажу періодів роботи: з квітня 1992 року по жовтень 2007 року на ТОВ "Ігнатпільський кар`єр", з 04.03.2004 по 28.12.2004 та з 03.01.2014 по 31.07.2014 на ПАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр" та з 09.07.1988 по 02.01.1992 в колгоспі ім.Шевченка, суд першої інстанції вірно виснував, що уповноважений орган на призначення пенсій - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язаний зарахувати до пільгового стажу позивача наведені періоди.
Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення прав позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України на території якого зареєстроване місце проживання позивача, зарахувати до страхового та пільгового страхового стажу позивача періоди роботи з квітня 1992 року по жовтень 2007 року на ТОВ "Ігнатпільський кар`єр", з 04.03.2004 по 28.12.2004 та з 03.01.2014 по 31.07.2014 на ПАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр" та з 09.07.1988 по 02.01.1992 в колгоспі ім.Шевченка та призначити пенсію відповідно до положень ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з часу звернення з відповідною заявою про здійснення призначення пенсії - 27.04.2023.
Окрім того, матеріалами справи підтверджено факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 тривалістю 03 роки 05 місяців 31 день.
Відтак, страховий стаж позивача складає 33 роки 07 місяців 27 днів, що є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 7 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.