ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
27 серпня 2025 року
м. Харків
справа № 632/1710/24
провадження № 22-ц/818/1991/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Тичкової О.Ю., Курила О.М.
за участю секретаря – Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2024 року, постановлене суддею Кочнєвим О.В.
в с т а н о в и в:
У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 22 жовтня 2021 року між банком та  ОСОБА_1 підписано заяву № 925840 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank» та з вказаної дати ОСОБА_1 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 з номерок кредитного договору № 002/12208238-SP.
За умовами вказаного кредитного договору позичальнику надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом – 0,01 %, строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Відповідачу кредитні кошти надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, проте відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах, внаслідок чого утворилася заборгованості, яка станом на 08 жовтня 2023 року становить 112 192,24 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 52 965,31 грн; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 59 226,93 грн. 
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 002/12208238-SP від 22 жовтня 2021 року у розмірі 112 192,24 грн.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за комплексним договором № 002/12208238-SP від 22 жовтня 2021 року про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» від 22 жовтня 2021 року, який припинив дію 31 січня 2022 року, у розмірі 52965,31 грн, яка складається виключно із заборгованості по тілу кредиту, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати у справі у розмірі частини сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 1143,62 грн; в іншій частині у стягненні судових витрат у вигляді сплаченого судового збору відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство «Таскомбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині відмови у стягненні процентів у розмірі 59 226,93 грн та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент укладення правочину усі пункти заяв, публічної пропозиції, про приєднання до договору, додатків до нього, тарифів та комісій банку, відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Відповідач не вважав несправедливими, він свідомо підписав заяви та документи з метою в подальшому отримати банківську карту та кошти/встановлений ліміт на ній для власних цілей, сума яких попередньо ним була погоджена.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» необхідно залишити без задоволення, рішення – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь кредитора, у визначеному судом розмірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 жовтня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано Заяву-анкету №925840 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», відповідно до якої ОСОБА_1 звернулася до банку та просила надати їй банківські, фінансові та інші послуги, а саме: надати електронні довірчі послуги, відкрити поточний рахунок, надати послугу кредитування рахунку 100000 гривень та надати інші банківські, фінансові та інші послуги (пункти 1.2., 1.2.1, 1.2.2., 1.2.3,1.2.4).
Для створення удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, та підтвердила, що створений удосконалений електронний підпис є аналогом її власноручного підпису та його накладення, що ініційоване нею в мобільному додатку буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладенням її власноручного підпису на правочини та документи складені на паперових носіях. 
Згідно з п. 1.2.2 Заяви №925840 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» відповідачка просила надати банківські та фінансові послуги, зокрема: відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на його ім`я. 
У пункті 1.2.3. Заяви передбачено, що ОСОБА_1 просить банк надати послугу кредитування та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитного рахунку, що встановлений в тарифах та складає 100000 грн, з урахуванням умов визначених в публічній пропозиції. Тарифи, розмір процентної ставки та розмір комісії, що передбачені для послуги кредитування рахунку та встановлені в тарифах, можуть бути змінені банком шляхом несення змін до публічної пропозиції в порядку, передбаченому розділом 11 публічної пропозиції. 
ОСОБА_1 підтвердив, що перед підписанням цієї Заяви-анкети ознайомився із Публічною пропозицією разом з додатками, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщений на сайті банку та лендинговій сторінці посилання на примірник якої, разом із додатками він отримав в мобільний додаток «Sportbank» і з якою він повністю згідний, зміст розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися (пункт 2). 
Відповідно до довідки АТ «Таскомбанк» № 28661/47.7 від 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 з 22 жовтня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви №925840 з номером Кредитного договору № 002/12208238-SP від 22 жовтня 2021 року (а.с.12 зворот).
Із розрахунку заборгованості по кредитному договору, вбачається, що станом на 08 жовтня 2023 року загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 112 192,24 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 52 965,31 грн; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 59 226,93 грн.
На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами банком до позовної заяви долучено виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 22 жовтня 2021 року по 08 жовтня 2023 року (а.с.34 зворот-40).
08 вересня 2023 року на адресу ОСОБА_1 було направлене повідомлення-вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором 002/12208238-SP від 22 жовтня 2021 року, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 50000 грн строком кредитування до 02 жовтня 2023 року, та надано можливість протягом 30 календарних днів добровільно погасити кредит у повному обсязі (а.с.11). 

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У справі встановлено, що 22 жовтня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 002/12208238-SP, відповідно до умов якого останній отримав кредит.
Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 22 жовтня 2021 року по 08 жовтня 2023 року та розрахунок заборгованості.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що виписки з особового рахунку клієнта банку (банківська виписка з розрахунку позичальника) є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рук коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції здійсненні протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій ( постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 381/1647/21 від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже виписки з особових рахунків є документом який суд необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону.
ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними, що підтверджується випискою по рахунку, яка була надано до суду першої інстанції та яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № 002/12208238-SP від22 жовтня 2021 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 52 965,31 грн.
Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення останнім не надано.
Розмір заявленої банком заборгованості за тілом кредиту в розмірі 52 965,31 грн підтверджується наданими позивачем випискою та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості. 
Відповідачем вказаного розрахунку під час розгляду справи у судах спростовано не було.
Що стосується відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів виходить з наступного. 
Зі змісту кредитного договору № 002/12208238-SP від22 жовтня 2021 року вбачається, що сторонами під час його укладення та підписання не визначено розмір відсотків за користування кредитом, які повинен сплачувати позичальник.
Такі відсотки визначено в тарифах та умовах обслуговування, які позичальником не підписано.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем первісний кредитор дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо.
За умовами укладеного між сторонами договору та згідно даних виписки по рахунку відповідач отримав 52 965,31 грн, проте банком безпідставно нараховано відсотки, які не були погоджені в кредитному договорі від 22 жовтня 2021 року.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 22 жовтня 2021 року, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку у позивача виникло право вимагати повернення суми кредиту в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості лише за тілом кредиту в розмірі 52 965,31 грн.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» – залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.
Головуючий –                                                            Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                    О.Ю. Тичкова

       О.М. Курило