УХВАЛА
 
23 червня 2025 року
м. Київ
справа № 526/4310/24
провадження № 61-6985 ск25 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рой Інна Володимирівна, на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» (далі - ТОВ «Агро-Край») на свою користь заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 5320485500:00:001:0225, 5320485500:00:002:0091 за 2023 рік, пені, 3% річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 17 962,83 грн.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року застосовано відносно ТОВ «Агро-Край» захід процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання обов`язку щодо надання до суду витребуваних доказів; стягнуто з ТОВ «Агро-Край» в дохід державного бюджету штраф у розмірі                        6 056,00 грн.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня                    2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто із ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками (кадастровий номер 5320485500:00:001:0225, 5320485500:00:002:0091) за 2023 рік у загальному розмірі 17 962,83 грн, із яких: 15 984,02 грн - орендна плата, 426,97 грн - 3% річних,                       1 032,36 грн - інфляційні втрати, 519,48 грн - пеня.
Стягнуто із ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Агро-Край» на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року залишити без задоволення. Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року залишено без змін.
Апеляційну скаргу ТОВ «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року задоволено.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року змінено в частині розміру витрат на правову допомогу постановлених до стягнення із ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 , зменшено його із                          5 000,00 грн до 3 000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
31 травня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від імені   ОСОБА_1 - адвокат Рой І. В. подалакасаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції (надійшла до суду 02 червня 2025 року), в якій просила її скасувати в частині зменшення витрат на правничу допомогу та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом  (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Ціна позову у цій справі становить 17 962,83 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб               (3 028*30=90 840), тому в силу вимог закону ця справа є малозначною за ціною позову. При цьому, заявником оскаржується судове рішення в частині зменшення витрат на правничу допомогу з 5 000,00 грн до 3 000,00 грн.
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Сама по собі незгода заявника із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі                        № 373/2054/16-ц).
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рой Інна Володимирівна, на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара