ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/704/22  Номер провадження 22-ц/814/487/25	Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар:Грицак А.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року по справі за позовом Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача (за первісним позовом) Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної (військової) адміністрації, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2022 Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Полтавській області звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у марки М 1 Т ЗАЗ, модель TF698k, колір «срібляста мідь», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний державний номер НОМЕР_3 , ключі на зазначений автомобіль. Стягнути з ОСОБА_1 на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області судові витрати.
Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю внаслідок професійного захворювання знаходилась на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Комсомольську правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.
В матеріалах особової справи ОСОБА_2 відповідно до виписки серії ВІ 000036 із акту огляду МСЕК по визначенню медичних показань для забезпечення інвалідів автомобілями від 02.07.2009 останній була встановлена 2 група інвалідності та необхідність забезпечення автомобілем модифікації «Славута» з ураженням обох ніг. 
Керуючись нормами законодавства та відповідно до заяви ОСОБА_2 від 12.01.2012 про забезпечення останньої автомобілем, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полтавській області отримало відповідно до акту приймання-передачі транспортного засобу від 12.01.2012 від ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» для особи з інвалідністю ОСОБА_2 автомобіль марки ЗАЗ «SENS» легковий седан, модель М 1 Т ЗАЗ TF698KN1, колір «срібляста мідь», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний державний номер НОМЕР_3 , загальною вартістю 66070, 00 грн.
У відповідності до Порядку № 999, який затверджено постановою КМУ від 19.07.2006 № 999 автомобіль виданий особі з інвалідністю ОСОБА_2  безкоштовно та є власністю Фонду, виданий без права продажу, дарування, передачі керування іншій особі без дозволу Управління. В січні 2022 року минуло 10 років як  ОСОБА_2  користувалася вищевказаним автомобілем, 02.02.2022 звернулась до Управління із заявою про намір викупити автомобіль у власність за нульовою вартістю з відповідною перереєстрацією автомобіля марки М 1 Т ЗАЗ TF698k реєстраційний державний номер НОМЕР_4 , що перебував у неї в експлуатації. 
Відповідно до акту перевірки наявності автомобіля № 1 від 25.02.2022 вищевказаний автомобіль використовувався безпосередньо особою з інвалідністю ОСОБА_2 (а.с. 9)
02.03.2022 особа з інвалідністю ОСОБА_2 , якій виданий зазначений транспортний засіб, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 02.03.2022 (а.с. 10)
Згідно із п. 16 Порядку № 999, після смерті особи з інвалідністю, автомобіль, виданий особі з інвалідністю, може бути безоплатно переданий у власність члену її сім' (за бажанням такого члена сім`і), який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю.
Копії паспортних даних ОСОБА_1 , які знаходяться в особовій справі померлої особи з інвалідністю ОСОБА_2 , засвідчують той факт , що відповідач не зареєстрована за місцем проживання померлої , а зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .
На момент подання позовної заяви до суду в Управління відсутні документи щодо підтвердження факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з померлою особою з інвалідністю ОСОБА_2 . Автомобіль до цього часу неповернутий Управлінню.
У липні 2022 року відповідачем було подано зустрічний позов, в якому вона просила суд зобов`язати Фонд соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області передати безоплатно у власність ОСОБА_1 автомобіль марки ЗАЗ «SENS» легковий седан, модель М 1 Т ЗАЗ TF698KN1, колір «срібляста мідь», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний державний номер НОМЕР_3 . У задоволенні первісного позову відмовити.
Окрім того , відповідачем було подано клопотання про витребування доказів та зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням в справі № 534/684/22, яка розглядалась Комсомольським міським судом Полтавської області за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту постійного місця проживання осіб разом із ОСОБА_2 на день її смерті.
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року у задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача (за первісним позовом) Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної (військової) адміністрації – задоволено.
Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області передати безоплатно у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіль марки ЗАЗ TF698K, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_6 ,з відповідним дозволом на реєстрацію./перереєстрацію вказаного автомобіля.
В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач за первісним позовом. Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач за первісним позовом вказує, що на стадії підготовчого провадження встановлено, що управління майном , а саме автомобілем М 1 Т ЗАЗ номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_7 з дати підписання акту приймання-передачі належить Департаменту соціального захисту населення Полтавської облвійськадміністрації. Виходячи з цього ГУ ПФУ в Полтавській області є неналежним відповідачем за зустрічним позовом.
Апелянт зазначає, що на момент смерті ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 не була зареєстрована за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_2 , і відтак позов управління є цілком підставним , обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції не враховано , що встановлення у судовому порядку факту проживання відповідача зі своєю матірю ОСОБА_2 на час її смерті підтвердить лише перебування відповідача у статусі члена сімї померлої особи з інвалідністю, але не змінить факту реєстрації відповідача за адресою , що не співпадає з місцем реєстрації особи з інвалідністю , як того вимагає Порядок №999.
Чинним законодавством не передбачено виключень або інших випадків , які було б передбачено порядком №999 , норм щодо реєстрації члена сімї разом з особою з інвалідністю на час виникнення спірних правовідносин є імперативною, не конституційною не визнавалась , отже її виконання є обов`язковим для вирішення питання про залишення автомобіля сімї особи з інвалідністю.
Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області просить скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року та постановити нове про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
Згідно копій паспортних даних, ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (нині - АДРЕСА_3 ). (а.с. 11 та на звороті)
Довідкою ПП ЖЕК №5 м. Комсомольськ від 06.01.2012 № 21 засвідчено, що потерпіла ОСОБА_2 зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою разом лише зі своїм батьком ОСОБА_4 . (а.с. 12)
У матеріалах особової справи померлої особи з інвалідністю ОСОБА_2 , міститься заява від 18.03.2022 в якій дочка померлої - ОСОБА_5 звернулася із заявами від 18.03.2022 до Управління про викуп вищезазначеного автомобіля та можливість взяття його на відповідальне зберігання до моменту викупу за остаточною вартістю. Автомобіль відповідно до згаданої заяви, буде знаходитися за адресою місця реєстрації Відповідача: АДРЕСА_1 , збереження та цілісність комплектації Відповідач гарантує (а.с. 13-14).
 На засіданні постійно діючої комісії Управління по вирішенню питання взяття на облік, розподілу, видачі автомобілів, що були в експлуатації потерпілих унаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, та зняття з черги на забезпечення автомобіля осіб з _інвалідністю, які протягом перебування на обліку втратили підстави, визначені порядком № 999, щодо права ОСОБА_1 на безоплатне отримання у власність автомобіля, що оформлено протоколом № 3 від 28.03.2022 (а.с. 15 та на звороті) було вирішено:
-у зв`язку з відсутністю довідки, про те, що на час смерті особи з інвалідністю ОСОБА_2 , Відповідач була зареєстрована за місцем реєстрації особи з інвалідністю ОСОБА_2 , відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , доньки померлої потерпілої ОСОБА_6 щодо переоформлення автомобіля МІ Т ЗАЗ TF698K; легковий седан, номер двигуна НОМЕР_8 , реєстраційний державний номер НОМЕР_6 .
 -повернути управлінню автомобіль МІ Т ЗАЗ TF698K, легковий седан, номер двигуна НОМЕР_8 , реєстраційний державний номер НОМЕР_6 ОСОБА_7 .
Листом від 31.03.2022 № 614-03 Відповідачу було повідомлено, що серед поданого нею пакету документів для можливості викупу спірного автомобіля відсутня довідка про те, що на час смерті особи з інвалідністю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 була зареєстрована за місцем реєстрації особи, потерпілої на виробництві.
Відповідно до абзацу 1 пункту 16 Порядку № 999 заява від 18.03.2022 не може бути задоволена, у зв`язку з чим в 10-денний Відповідач зобов`язана повернути Управлінню спірний автомобіль. З даним листом Відповідачка була ознайомлена під розпис 01.04.2022 .
Мати відповідача за первісним позовом користувалась автомобілем ЗАЗ номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_7 , який належав позивачу за первісним позовом , після смерті матері ОСОБА_1  останній було відмовлено у безоплатній передачі автомобіля з підстав відсутності документів щодо підтвердження факту проживання ОСОБА_1 однією сімєю разом з померлою особою з інвалідністю ОСОБА_2 . 
Вищевказаний факт встановлено рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 серпня 2023 року справа №534/684/22 ( провадження 2/534/635/21).
Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом доведено належними доказами право на передання безоплатно у власність спірного транспортного засобу, натомість відповідачем за первісним позовом не доведено факту протиправного володіння ОСОБА_1 транспортним засобом та наявність законних підстав для його повернення.
Колегія суддів погоджується із відповідним висновком суду першої інстанції зважаючи на слідуюче.
Відповідно до пункту 3 Порядку до членів сім`ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.
«Член сім`ї» - це «наскрізний» суб`єкт декількох галузей права». При цьому в різних галузях права, а нерідко і в окремих нормативних актах у межах однієї галузі коло членів сім`ї визначається по-різному. У свою чергу, залежно від вирішення питання про суб`єктний склад сім`ї визначається коло учасників сімейних відносин, носіїв комплексу сімейних особистих та майнових прав і обов`язків. Поняття близьких родичів та членів сім`ї міститься у пункті 1 частині першій статті 3 КПК України. До них, зокрема, належать: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Вимогами статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід`ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, а не іншими нормативними актами.
Рішенням Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року у справі № 15-рп/2001 скасовано інститут прописки та визначено, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальніустанови, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Визначено поняття реєстрація: це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (частина друга статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання відповідача за первісним позовом за місцем проживання її померлої матері не може бути доказом того, що вона не проживала з нею, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно із статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що особа не проживала з членом сім`ї на час його смерті, якщо обставини, визначені пунктом 16 Порядку № 999, підтверджуються іншими доказами.
Так, згідно матеріалів справи факт проживання ОСОБА_1 з матірю ОСОБА_2 підтверджується рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 серпня 2023 року справа №534/684/22.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.
Частинами 1 та 3 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» серед іншого визначено, що особам з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах автомобілі, після смерті особи з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів її сім`ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному КМУ.
Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України (частина четвертастатті 4 ЦК України).
Так, Порядком забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого Постановою КМУ 19 липня 2006 року №999 визначено механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах.
Відповідно до п. 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого Постановою КМУ 19 липня 2006 року №999  особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за її (його) бажанням може бути безоплатно переданий у власність за рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення після закінчення десятирічного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї незалежно від зареєстрованого місця його проживання за бажанням такого члена сім`ї та за умови відмови від отримання у власність такого автомобіля інших членів сім`ї, зокрема члена сім`ї, який безпосередньо обслуговував за життя особу з інвалідністю, дитину з інвалідністю і якому було передано право користування автомобілем.
Як встановлено з матеріалів справи позивачем за первісним позовом не заперечувалось факту того, що з моменту видачі особі з інвалідністю ОСОБА_2 транспортного засобу 12.01.2012 вже минуло десять років. Також не заперечується й факту звернення особи з інвалідністю із заявою про намір викупити автомобіль за нульовою вартістю з відповідною перереєстрацією на підставі положень Порядку №999.
Відтак, оскільки десятирічний строк експлуатації спірного транспортного засобу закінчився 12.01.2022 , особа з інвалідністю ОСОБА_2 за життя , та її донька ОСОБА_1 18.03.2022 зверталися до Управління із заявами про викуп спірного транспортного засобу , відповідачем за первісним позовом доведено належними доказами факт проживання із особою з інвалідністю ОСОБА_2 на час її смерті відповідач за первісним позовом на підставі п. 16 Порядку №999 має право на передання безоплатно у власність спірного автомобіля після смерті матері. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – залишити без задоволення.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов