У х в а л а
29 липня 2025 року
м. Київ
Справа № 641/8154/23
Провадження № 61-9287ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)
на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивачка) до скаржника, Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 - про встановлення факту батьківства особи, яка померла, та
в с т а н о в и в :
1.           У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває справа за вказаним позовом. 18 березня 2025 року цей суд постановив ухвалу, згідно з якою:
-                   задовольнив клопотання позивачки про проведення ексгумації трупа:
(1)              зобов`язав Пісочинську селищну раду Харківського району Харківської області провести ексгумацію трупа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та похований на території кладовища № 1 (Гуки) селища Пісочин (на місці сімейного поховання), і привести могилу після ексгумації у попередній стан; 
(2)              поклав витрати з проведення ексгумації трупа на позивачку;
(3)              доручив Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України визначити спеціаліста / експерта з метою відібрання необхідних для судової молекулярно-генетичної експертизи біологічних зразків під час ексгумації трупа та передання таких зразків експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи;
(4)              зобов`язав позивачку та малолітнього ОСОБА_5 з`явитися для відбору експериментальних зразків до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС (м. Харків, вул. Ковтуна, 32);
-                   зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.
2.           Скаржник, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, звернувся до суду із апеляційною скаргою.
3.           17 червня 2025 року Харківський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.
4.           16 липня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
5.           Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
5.1.       За змістом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
5.2.       Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
5.3.       Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).
5.4.       Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
5.5.       Скаржник подав касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі, а також на постанову апеляційного суду, який цю ухвалу залишив без змін. Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначив виключний перелік ухвал суду першої інстанції, які у касаційному порядку можна оскаржити окремо від рішення суду після їхнього перегляду в апеляційному порядку. Ухвала суду першої інстанції щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі (пункти 12 і 14 частини першої статті 353 ЦПК України) у цьому переліку відсутня. Відповідно немає гарантованого права касаційного оскарження ні тієї ухвали, ні постанови апеляційного суду за результатами її перегляду. З огляду на те, що скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, касаційне оскарження яких не передбачене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
6.           Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
6.1.       Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
6.2.       Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
6.3.       «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
6.4.       Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
6.5.       Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і має можливість оскаржувати у касаційному порядку ухвали, які не вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України, разом із рішенням щодо суті спору. Згідно з процесуальним законом право касаційного оскарження ухвал, які не вказані у зазначених пунктах, окремо від такого рішення обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною. 
6.6.       Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не можна оскаржити у касаційному порядку окремо від рішення суду щодо суті спору. За таких умов обмеження на подання скаржником касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність його права на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.           Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 - про встановлення факту батьківства особи, яка померла.
2.           Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко