ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7288/25 Справа № 185/13167/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Макарова М.О., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, –

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

       Позов мотивований тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2009 року з нього на користь ОСОБА_1  на утримання неповнолітньої дитини:  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі  частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. 15 жовтня 2016 року між позивачем та  ОСОБА_5 було укладено шлюб, після чого  ОСОБА_5 змінила прізвище на  ОСОБА_6 . Від шлюбу у них народилася дитина:  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3  на утримання неповнолітньої дитини:  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі  частки з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Загальний розмір аліментів, які відраховується з позивача складає 50%, у зв`язку з чим на даний час його матеріальне становище погіршилося, тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.  

       Враховуючи викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з  ОСОБА_2 за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2009 року на користь ОСОБА_1  на утримання неповнолітньої дитини:  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, стягнутих з  ОСОБА_2 за судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року на користь ОСОБА_3  на утримання неповнолітньої дитини:  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначити їх у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року позовні вимоги задоволено.
       Зменшено розмір аліментів, визначений за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2009 року у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітня.
       Зменшено розмір аліментів, визначений за судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) боржника, та визначити їх у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітня.
       Вирішено стягнення аліментів проводити, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
       Виконавчий лист Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, - відкликано з виконання.
       Судовий наказ Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття - відкликано з виконання.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі по 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. з кожної.
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у цій частині.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

       Учасники справи не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з п. 1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

       Відповідно ч.ч. 1,4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2009 року, по цивільній справі № 2-3975/2009, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття.

       Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції Григорук Г.В. від 28.10.2009 відкрито виконавче провадження № 15524691 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3975, виданого 30.07.2009 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття.
       Також, на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року, по цивільній справі № 185/10749/24, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
       Постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломп Ю.С. від 23.10.2024 відкрито виконавче провадження № 76368327 з примусового виконання судового наказу № 185/10749/24, виданого 11.10.2024 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
       Згідно довідки провідного фахівця групи з адміністрування персоналу ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ТОВ «ДТЕК Сервіс» ОСОБА_8 від 30.08.2024 за № 200 вбачається, що ОСОБА_2 з 23.02.2004 по теперішній час працює в ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» гірником очисного забою бригади № 1 дільниці з видобутку вугілля № 5.
        Як вбачається з довідки про доходи від 04.09.2024 за № 309, виданої ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з січня 2024 року по серпень 2024 року, за винятком податків та без утримання аліментів, становить 260 624,34 грн, тобто середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 без утримання аліментів складає 32 578,04 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу з іншою жінкою, народження дитини від іншого шлюбу, є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, оскільки позивач довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану, та наявність дитини від іншого шлюбу, може бути підставою для зменшення розміру аліментів.  

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

       Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
       Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. 
       У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
       У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
       Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
       Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.
       Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.
       Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
       Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що народження другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, проте звертає увагу на наступне.
       Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
       Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
       Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
       Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

       Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). 
       Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.
       Колегія суддів не погоджується з позицією позивача щодо підстав зменшення розміру аліментів є наявність судових рішень, відповідно до яких з нього стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі по частці від усіх його доходів на кожну дитину, оскільки ним не надано доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначених розмірах.
       Позивач є особою працездатного віку, отримує заробітню плату, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначених за рішеннями суду розмірів аліментів.
       Також, колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що останнім сплачуються аліменти у розмірі 50% заробітку (доходу), хоча цей розмір в силу приписів ст. 183 СК України не повинен перевищувати третину заробітку (доходу), зважаючи на наступне.
       Згідно ч. 3 ст. 70 ЗУ “Про виконавче провадження” загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

       Крім того, колегія суддів звертає увагу, що так дійсно, відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 

       Проте, як вбачається із матеріалів справи, аліменти з позивача стягуються як за судовим рішенням, так і за судовим наказом, що виключає можливість застосування приписів ч. 5 ст. 183 СК України.

       Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. 

       Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів враховуючи, що сплата аліментів у визначених розмірах не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дітей, враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, погіршення стану здоров`я, а наявність двох дітей на утриманні, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, апеляційний суд вважає, що за встановлених обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зменшення розміру стягнутих аліментів. Що не позбавляє права позивача звернутися у подальшому до суду із зазначених питань за іншого правового обґрунтування.
       Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами  для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо:
       - зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), визначеного за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2009 року у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
       - відкликання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття
       - стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 816, 80 грн.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалося, а тому не переглядалося судом апеляційної інстанції.

       Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року в  частині позовних вимог до ОСОБА_1 – скасувати та ухвалити нове судове рішення у цій частині.
У задоволенні позовних вимог до  ОСОБА_1 в частині зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), визначеного за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2009 року, відкликання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнення судових витрат – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 816, 80 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 13 серпня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.О. Макаров

І.А. Єлізаренко