ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 липня 2025 року           справа №200/960/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року (повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року) у справі № 200/960/25 (суддя в І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити  певні дії, 
                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  № 057250005041 від 29.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29.01.2025 згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до підземного стажу за списком № 1 періодів роботи: з 24.05.1991 по 27.06.1991 (01 місяць 03 дні), з 21.01.1992 по 20.02.1992 (01 місяць), з 01.03.1992 по 06.03.1992 (06 днів), з 01.06.1992 по 03.06.1992 (03 дні), з 02.01.1995 по 02.01.1995 (01 день), з 10.01.1995 по 03.07.1995 (05 місяців 24 дні), з 03.02.2002 по 03.02.2002 (01 день), з 10.11.2002 по 10.11.2002 (01 день), з 12.11.2002 по 12.11.2002 (01 день), з 05.02.2003 по 05.02.2003 (01 день), з 10.06.2004 по 10.06.2004 (01 день), з 16.09.2004 по 16.09.2004 (01 день), з 27.09.2004 по 31.07.2006 (01 рік 10 місяців 05 днів), з 31.07.2007 по 31.07.2007 (01 день).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.01.2025 він звернувся до органів ПФУ із заявою  про перерахунок пенсії згідно ч. 4 ст. 42 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із одночасним наданням заяви про перерахунок пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).
Рішенням № 057250005041 від 29.01.2025 в здійсненні перерахунку було відмовлено через те, що від попереднього перерахунку (04.04.2024) не пройшло 24 місяців, а тому відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону №1058.
Позивач наголошує, що право на перерахунок є наявним, вважає, що періоди пільгового стажу, які не були взяті до уваги органом ПФУ, в достатній мірі підтверджуються інформацією, наявною в трудовій книжці, та наданими довідками.
Позивач зауважує, що розрахунок стажу форми РС-право станом на січень 2025 року містить наявність у нього пільгового підземного стажу роботи за списком № 1 в загальній кількості - 12 років 05 місяців 12 днів.
А відтак, враховуючи вищевказані періоди пільгового стажу, що на думку позивача повинні бути зарахованими, ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року  позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  № 057250005041 від 29.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2025 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Позивач звертався з заявою про перерахунок від 29.01.2025 № 699 відповідно до частини 4 статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058). До заяви про перерахунок надано особисту заяву про прохання здійснити перерахунок відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». 
За результатами опрацювання заяви про перерахунок винесено рішення про відмову від 05.02.2025 № 057250005041.
Оскільки від попереднього перерахунку (04.04.2024) не пройшло 24 місяців (звернення від 29.01.2025) у ОСОБА_1 відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону №1058.
Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління перерахувати пенсію у розмірі 80% заробітної плати (доходу) на підставі статті 8 Закону України від 02.09.2008 «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач зазначив, що кількість пільгового стажу позивача (12 років 05 місяців 09 днів) не є достатньою.
Відтак, на думку позивача, позов задволенню не підлягає.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у Головному управлінні та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058) з 24.03.2023.
Позивач звертався з заявою про перерахунок від 29.01.2025 №669, відповідно до якої на підставі документів, наданих в матеріалах його пенсійної справи просив провести перерахунок його пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
За результатами опрацювання заяви про перерахунок винесено рішення про відмову від 05.02.2025 № 057250005041, згідно змісту якого зазначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно ст. 24 Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Управлінням розглянуті матеріали пенсійної справи та виявлено, що заявником не надано пільгову довідку з 2023 року по теперішній час, також на момент перерахунку в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про спеціальний стаж за цей період.
За таких обставин прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно даних трудової книжки НОМЕР_1 (в частині спірного періоду) ОСОБА_1 з 18.03.2016 по 30.08.2024 працював на посаді диспетчера старшого дирекції з виробництва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Стаття 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно матеріалів справи, при первинному призначенні позивачу пенсії за Списком 1, яке відбулося 04.05.2023 на підставі відповідного рішення № 057250005041, до пільгового стажу не були враховані періоди з 24.05.1991 по 27.06.1991, з 21.01.1992 по 20.02.1992, з 01.03.1992 по 06.03.1992, з 01.06.1992 по 03.06.1992, з 02.01.1995 по 02.01.1995, з 10.01.1995 по 03.07.1995, з 03.02.2002 по 03.02.2002, з 10.11.2002 по 10.11.2002, з 12.11.2002 по 12.11.2002, з 05.02.2003 по 05.02.2003, з 10.06.2004 по 10.06.2004, з 16.09.2004 по 16.09.2004, з 27.09.2004 по 31.07.2006, з 31.07.2007 по 31.07.2007.
29.01.2025 позивачем подано до відповідача заяву про перерахунок пенсії, відповідно до якої на підставі документів, наданих в матеріалах його пенсійної справи (в т.ч. трудова книжка, пільгова довідка та ін) просив провести перерахунок його пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Рішення про відмову від 05.02.2025 № 057250005041 не містить обгрунтувань невключення спірних періодів до пільгового підземного стажу за Списком 1.
Суд звертає увагу відповідача на періоди, які не були враховані при первинному призначенні пенсії, натомість які підлягають оцінці під час розгляду заяви від 29.01.2025 про перерахунок та про застосування Закону України «Про престижність шахтарської праці».
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 в справі №815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.
Оскарженим рішенням органу Пенсійного фонду України позивачу відмовлено в проведенні перерахунку, при цьому періоди пільгового стажу, які первинно не враховані, під час розгляду заяви про перерахунок оцінені відповідачем не були, а відтак  рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.
Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.
Вказане свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.
Посилання представника відповідача у відзиві та апеляційній скарзі на обставини, які не відображені в оскарженому рішенні, є неприйнятними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Враховуючи наведене, таке рішення підлягає визнанню неправомірним та скасуванню (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру
Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства Україниу випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.
Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати певні періоди, про які йдеться в позові, до відповідного пільгового стажу, оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні не досліджено всі періоди роботи позивача, не зазначено, які саме періоди роботи зараховані до відповідного пільгового стажу (що унеможливлює визначення судом всіх не зарахованих періодів). Дії (або рішення, або бездіяльність) відповідача щодо такого не зарахування в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній.
Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.
Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення, повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача, за результатом розгляду якої прийнято оскаржене рішення), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
При новому розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивача необхідних умов для перерахунку пенсії з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
При цьому органу Пенсійного фонду України також необхідно вирішити питання про застосування до позивача положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій  області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 200/960/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 30 липня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          А. В. Гайдар