УХВАЛА

18 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №280/4620/24
адміністративне провадження № К/990/28537/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №280/4620/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ» до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товару,

УСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ» до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA400040/2024/000026/2 від 07.05.2024, №UA400040/2024/000027/2 від 08.05.2024, №UA400040/2024/000028/2 від 09.05.2024. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
До Верховного Суду 04.07.2025 надійшла касаційна скарга Хмельницької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №280/4620/24.
Ухвалою Верховного Суду від 18.07.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом обґрунтування можливості подання касаційної скарги на судові рішення у справі, розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.
На виконання вимог вказаної ухвали митницею надіслано уточнену касаційну скаргу, заявлено клопотання щодо встановлення суми судового збору за подання касаційної скарги.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, однак не обґрунтовано дану підставу касаційного оскарження. Натомість скаржником зазначено, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано приписи частини 2 статті 58 Митного кодексу України, не враховано правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми прав у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 15.05.2018 в справі №809/1260/17, від 17.02.2022 у справі №520/4051/19.
Верховний Суд зауважує, що скаржником в даному випадку не вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, не доведено подібність правовідносин у справах, не обґрунтовано, в чому висновки судів попередніх інстанцій суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18.08.2021 у справі №821/1050/17, від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16, від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, від 31.01.2018 у справі №810/2839/17, від 20.06.2023 у справі №380/1221/20, від 10.06.2021 р. у справі №815/6854/17.
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Митного кодексу України, посилань на судову практику без доведення подібності правовідносин у справах, висловлення незгоди з наданою судами правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Скаржником з посиланнями на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України вказано, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки оскарження рішень про визначення митної вартості товару займає значне місце (біля 97 %) серед усіх поданих до митного органу позовів.
Верховний Суд зауважує, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. 
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Аргументи та доводи, викладені у касаційній скарзі, не відповідають вказаним вище критеріям, оскільки вони абстрактні і декларативні, не містять доказів кількісного та якісного виміру щодо наявності питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховний Суд, оцінивши доводи скаржника, дійшов висновку, що, враховуючи критерії, визначені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 07.12.2018 у справі №922/6554/15, аргументи та мотиви, викладені у касаційній скарзі, не є переконливими, доречними і достатніми для висновку, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і її розгляд Верховним Судом є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховний Суд зауважує, що стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Наведене скаржником обґрунтування виняткового значення даної справи є формальним та необґрунтованим.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23.10.1996, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19.12.1997, заява №26737/95).
Відтак, скаржником не обґрунтовано наявність обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
За таких обставин розгляд клопотання щодо зменшення суми судового збору за подання касаційної скарги є недоцільним.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Хмельницької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі №280/4620/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва В.В. Хохуляк   В.П. Юрченко