П О С Т А Н О В А
       І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
28 липня 2025 року                                                                                                  місто Київ 
                                                                                       справа № 758/566/24
                                                                       провадження  № 22-ц/824/5320/2025  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області
 
розглянувши  у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу    ОСОБА_1 ,
 
на рішення Подільського районного суду міста Києва від 8 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Будзан Л.Д.,
 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,- 
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КДКА Київської області, у якому просив стягнути із відповідача на користь позивача моральну (немайнову) шкоду в сумі 8000 грн.
В обґрунтування позову посилався на те, що згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 28 квітня 2011 року № 4514/10, виданим КДКА Київської області, позивач є адвокатом. В 2020 році до відповідача звернувся ОСОБА_3 зі скаргою про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з огляду на те, що позивач є організатором та замовником позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги (справа № 567/10569/19). ОСОБА_3 стверджував, що позивач начебто створив схему стягнення боргів та порушив адвокатську таємницю, а також принципи неприпустимості конфлікту інтересів, конфіденційності та законності, в зв`язку з чим він вважав, що в діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пп. 2-5 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 29.07.2020 за результатами розгляду зазначеної скарги дисциплінарна комісія КДКА Київської області винесла рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю. Позивач оскаржив зазначене рішення в судовому порядку, та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 29 липня 2020 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року залишено без змін. Позивач вказує, що внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення, яке було скасовано в судовому порядку, йому завдано моральних страждань. Так, з огляду на рішення відповідача від 29 липня 2020 року в Єдиному реєстрі адвокатів України в профілі позивача була вказана інформація про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю, яке фактично поновлено 24 січня 2023 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року. Судові процеси по відновленню порушених прав позивача тривали два роки. Розповсюджена та спотворена інформація у скарзі принизила честь, гідність та ділову репутацію позивача, та є такою, що порочить високе звання адвоката. Позивач вказує, що заподіяні йому моральні страждання полягали у незаконному розповсюдженні відносно нього негативної інформації. Внаслідок цього позивач зазнав надзвичайних переживань, оскільки, порушились та змінились у негативний бік його усталені зв`язки та звички, погіршились відносини з оточуючими. Позивач вважає, що вина відповідача у завданні позивачу моральної шкоди є доведеною та наявні, передбачені законом підстави, для стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка оцінена позивачем в сумі 8000 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 8 листопада 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до КДКА Київської області Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.
Не погоджуючись з  таким рішенням суду,  ОСОБА_1 6 грудня 2024 року через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалини нове, яким позовні вимоги задовольнитив повному обсязі.
В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення КДКА Київської області від 29 липня 2020 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності визнано протиправним та  скасовано рішенням Окружного адміністративного суду м. Києві від 21 жовтня 2022 року, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року.
Враховуючи ці обставини, тривалий час обмеження можливості працювати внаслідок зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатнською діяльністю (з липня 2020 року по січень 2023 року), стали для нього психотравмуючою подією та призвели до завдання моральної шкоди. Причинним зв"язком завдання апелянту душевних страждать стало винесення відповідачем незаконного рішення (як встановлено судами). Як доказ, зазначає висновок експерта, долучений до матеріалів справи. 
Посилається на постанову Верховного Суду від 3 лютого 2022 року в справі № 607/678/20,
висновки якої повинні були б враховуватись судом першої інстанції за аналогічних обставин.
Зазначає, що апелянтом було подано декілька позовів з різними підставами дляч захисту своїх прав. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2024 року закрито провадження у звязку з припиненням існування предмету спору. Відповідно, вважає посилання суду першої інстанції на те, що саме дії  комісії не оскаржувались необгрунтованими, оскільки рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності визнано незаконним, моральних страждань йому завдано саме результатом скасованого рішення, а не самим фактом розгляду скарги. Вважає, що вину відповідача доведено судовими рішенням адміністративного суду.
Вказує, що відповідачем не було завдано моральної шкоди шляхом поширення недостовірної інформації щодо нього, а шляхом прийнятт рішення та накладення дисциплінарнго покарання у виглді позбавлення права зайняття адвоктаською діяльністю. Прийняття відповідачем рішення про накладенні на позивача дисциплінарного стягнення, яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано судом, спричинили йому душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, порушення нормальних життєвих стосунків, тобто заподіяли йому моральну шкоду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти її доводів,  просив рішення суду першої інстанції, як законне та обгрунтоване залишити без змін. Зокрема посилався на відсутність доведеного причинно - наслідкового звязку між діями відповідача щодо винесення ним рішення за результатами розгляду скарги про дисциплінарний проступок адвоката та завданими йому моральними стражданнями.
Третя особа ОСОБА_3 надав до суду пояснення та просив залишити апеляційну скаргу без задовлення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  21 липня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є адвокатом згідно зі свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 28 квітня 2011 року № 4514/10, виданим КДКА Київської області.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру адвокатів України, адресою робочого місця адвоката є: м. Київ, пр. Голосіївський, 68.
21 лютого 2020 року ОСОБА_3 подав до КДКА Київської області скаргу щодо неналежної поведінки адвоката ОСОБА_1 як підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
В скарзі скаржник вказував на те, що адвокат ОСОБА_1 є організатором та замовником позову ОСОБА_5 (цивільна справа № 567/10569/19) про стягнення зі скаржника заборгованості за Договором про надання правової допомоги № 29/07-15 від 29 липня 2015 року, треті особи на стороні позивача: AO «Ліга справедливості» та ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливості», засновником і керівником якого є адвокат ОСОБА_1
На думку ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_1 створив протиправну схему стягнення «боргів» через суд та порушив адвокатську таємницю, а також принципи неприпустимості конфлікту інтересів, конфіденційності та законності. У зв`язку з цим скаржник вважає, що в діях адвоката ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пп. 2-5 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: порушення присяги адвоката, порушення Правил адвокатської етики, розголошення адвокатської таємниці, неналежне виконання професійних обов`язків.
10 березня 2020 року ОСОБА_1 подав письмові пояснення з приводу скарги ОСОБА_3 , в яких зазначив, що все викладене в скарзі ОСОБА_3 стосовно нього є надумано і нічим не підтверджено. Також, він вказав на той факт, що відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку, а отже всі строки для притягнення до будь-якої відповідальності вже сплинули та поновленню, відповідно до законодавства, не підлягають.
23 чернвня 2020 року членом дисциплінарної палати КДКА Київської області ОСОБА_6 складено довідку від 23 червня 2020 року, якою запропоновано прийняти рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_3 , що обґрунтовано  наявними підставами вбачати в діях адвоката ОСОБА_1 ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Рішенням № 145/2020 Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 26 червня 2020 року, порушено дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_1
Дослідивши подану скаргу, додані до неї документи, а також матеріали проведеної перевірки, дисциплінарна палата КДКА Київської області дійшла до висновку про наявність в діях адвоката ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, та прийняла рішення від 29 липня 2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.
Підставою для таких висновків відповідача стало те, що: «з пояснень по справі №756/10569/19 адвоката ОСОБА_4, який є представником позивачки ОСОБА_5 у цій справі, адвокат ОСОБА_4 входить до АО «МЕРКУРІЙ-8», засновником якого є ОСОБА_1 , останнім, створено протиправну схему залучення клієнтів з метою подальшого штучного накопичення та стягнення з них боргів через суд. Для цього ОСОБА_1 було залучено низку підконтрольних йому юридичних осіб, а саме: AO «Ліга справедливості», ТОВ «ОАЮ «Ліга справедливості» та AO «МЕРКУРІЙ-8», між якими були укладені договори, спрямовані на штучне збільшення суми стягнення з клієнта, ініціювання проти нього судових позовів. Також, у поясненнях зазначено, що ОСОБА_5 є матір`ю адвоката ОСОБА_1, тобто, близьким родичем. Оскільки останній, як вже зазначалось, є засновником AO «МЕРКУРІЙ-8», що підтверджується витягами з ЄДРПОУ, які долучені до скарги, та навіть сам позивач долучив їх до позову, а також, із пояснень адвоката ОСОБА_4, фактичним керівником AO «Ліга справедливості», адвокатом ОСОБА_1 було завідомо створено передумови для ситуації конфлікту інтересів. Адвокат ОСОБА_4, який, як він сам визнає, був використаний ОСОБА_1 для безпосередньої реалізації та виконання вказаної схеми, підтверджує той факт, що під час здійснення ним представництва у справі № 756/10569/19 не було встановлено жодних письмових заяв ОСОБА_3 чи інших погоджень з його боку на передачу чи розголошення відомостей про нього, в тому числі й на передачу документів, що стосуються його справи, будь-яким третім особам. Відповідач зазначає на тому, що в матеріалах дисциплінарної справи містяться докази того, що саме адвокат ОСОБА_4 здійснював представництво інтересів ОСОБА_5 у цивільній справі № 756/10569/19 про стягнення зі скаржника заборгованості за Договором про надання правової допомоги № 29/07-15 від 29.07.2015 року.» (цитата)
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до КДКА Київської області, в якому просив скасувати рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 29 липня 2020 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року в справі            № 640/20427/20, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 29 липня 2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.
Зі змісту зазначених рішень вбачається, що позивач дії відповідача у встановленому законом порядку не оскаржував, а також в матеріалах справи відсутні докази визнання у встановленому порядку інформації, про яку зазначає позивач, - недостовірною, та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.
В Єдиному реєстрі адвокатів України була вказана інформація про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю позивача, яке було поновлено 24 січня 2023 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що розповсюджена та спотворена інформація у скарзі принизила честь, гідність та ділову репутацію позивача, та є такою, що порочить високе звання адвоката, а також з огляду на те, що рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було визнано протиправним та скасовано, що вказує на наявність винних дій відповідача, а відтак вина відповідача у завданні позивачу моральної шкоди є доведеною та наявні, передбачені законом підстави, для стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди.
При цьому, суму моральної шкоди обгрунтовує висновком комплексної психолого-соціальної експертизи №30-04-24 від 7 травня 2024 року, відповідно до якого для адвоката ОСОБА_1 стало психотравмуючою подією: рішення КДКА Київської області про припинення права на заняття адвокатською діяльністю з 29 липня 2020 року, що тривало до 24 січня 2023 року, йому завдані страждання (моральна шкода). Моральна шкода, завдана адвокату ОСОБА_1 оцінюється в розмірі 26 400 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, аналізуючи подані докази щодо наявності у позивача захворювання, як окремо так і в сукупності із іншими наявними у справі даними, суд дійшов до переконання, що стороною позивача не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між ухваленням КДКА Київської області рішення від 29 липня 2020 року та появою у позивача стресу, а також виявленими у відповідача захворюваннями, адже подані до суду медичні документи (датовані 2023 роком) не містять жодних відомостей про те, що стрес став фактором (збудником) чи призвів до активізації наявних у позивача захворювань.
Крім того, суд критично оцінив аргументи позивача про те, що відносно нього було незаконно розповсюджено негативну інформацію, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки, суду не було надано доказів визнання у встановленому законом порядку зазначеної інформації недостовірною та її спростування.
Також суд вважав, що позивачем не доведено той факт, що його моральні збитки перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, та що ці дії були у встановленому законом порядку визнані протиправними, а відтак відсутній склад цивільного правопорушення у діях відповідача.
Окремо суд звернув увагу, що порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлюється законом, а сама дисциплінарна відповідальність завжди носить негативний характер щодо особи, до якої вона застосовується, з огляду на її характер як заходу примусу.
Суд вважв, що позивачем не доведено достатніми доказами те, що відповідач вчинив протиправні дії щодо позивача, адже цей орган діяв у межах законодавчо визначених повноважень, сам лише факт скасування рішення КДКА у дисциплінарній справі не свідчить про заподіяння моральної шкоди адвокату та наявності складу правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року в справі                 № 761/24143/19 (провадження № 61-17538св20).
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року в справі            № 640/20427/20, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення КДКА Київської області від 29 липня 2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.
В Єдиному реєстрі адвокатів України була вказана інформація про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю позивача, яке було поновлено 24 січня 2023 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Так, згідно висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20)) тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
У Постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено правовий висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Тобто, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
В апеляційній скарзі позивач посилається на  постанову Верховного Суду від 3 лютого 2022 року в справі № 607/678/20, висновки якої повинні були б враховуватись судом першої інстанції за аналогічних обставин. 
Колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги, щодо застосування судом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема в постанові від 3 лютого 2022 року в справі № 607/678/20.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача, оскільки рішеннями адміністративних судів встановлено незаконність дій відповідача КДКА Київської області щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, у звязку з чим його було позбавлено права на заняття адвокатською діяльністю терміном близько трьох років, що спричинило душевні страждання.
З огляду на тривалість вимушених змін у житті позивача та моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок прийняття КДКА Київської області незаконного рішення, апеляційний суд вважає обґрунтованою суму стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в  розмірі 2000 грн. Колегія судддів вважає визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки позовні вимоги  ОСОБА_1  підлягають задоволенню на 25 відсотків, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за подання позовної заяви  302,80 грн., за подання апеляційної скарги 454,20 грн., що разом складає суму 757 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В: 
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення  Подільського районного суду міста Києва від 8 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області на користь  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі  757 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 3 ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна  
 
Судді:                                                                                   Л.Д.Поливач
 
                                                                                              А.М.Стрижеус