ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12849/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року (суддя Кадникова Г.В.) в адміністративній справі  
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС»
до Дніпровської митниці
про визнання протиправними та скасування рішень, 

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів: № UA110130/2024/000093/1 від 28.02.2024, № UA110130/2024/000094/1 від 29.02.2024, № UA110130/2024/000098/1 від 05.03.2024, № UA110130/2024/000071/1 від 15.02.2024, № UA110130/2024/000107/1 від 11.03.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110130/2024/000082; № UA110130/2024/000113; № UA110130/2024/000152; № UA110130/2024/000166; № UA110130/2024/000223.
Після відкриття провадження у справі позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог у зв`язку з виявленою опискою, вважати оскаржуваними рішення про коригування митної вартості товару: № UA110130/2024/000037/1 від 24.01.2024, № UA110130/2024/000050/1 від 02.02.2024, № UA110130/2024/000067/1 від 14.02.2024, № UA110130/2024/000071/1 від 15.02.2024, № UA110130/2024/000096/1 від 02.03.2024, яким відповідають картки відмови: № UA110130/2024/000082, № UA110130/2024/000113, № UA110130/2024/000152, № UA110130/2024/000166, № UA110130/2024/000223.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року позов задоволено в межах уточнених позовних вимог. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Також зазначає про порушення судом норм процесуального права, адже заява про уточнення позовних вимог по своїй суті є зміною предмету позову, проте подана поза межами визначеного процесуальним законом строку. Також вказує, що судом не була прийнята названа заява до розгляду, адже відповідне процесуальне рішення не приймалось, а тому суд не міг вийти за межі заявленого предмету позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта, адже дійсно судом допущено низку процесуальних порушень, як то не розгляд заявлених сторонами клопотань, пов`язаних з недоліками поданої позовної заяви. Водночас недолік процесуальної діяльності суду не може стати тягарем відповідальності для учасників справи.
Суд апеляційної інстанції не вважає слушними доводи митного органу, що після відкриття провадження у справі позивачем змінено предмет позову, адже зміст позовної заяви дає можливість беззаперечно встановити, що предметом оскарження в цій справі є рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів: № UA110130/2024/000037/1 від 24.01.2024, № UA110130/2024/000050/1 від 02.02.2024, № UA110130/2024/000067/1 від 14.02.2024, № UA110130/2024/000071/1 від 15.02.2024, № UA110130/2024/000096/1 від 02.03.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110130/2024/000082, № UA110130/2024/000113, № UA110130/2024/000152, № UA110130/2024/000166, № UA110130/2024/000223, на які йде посилання у мотивувальній частині позову. 
Відтак позивач обґрунтовано подав заяву про уточнення позовних вимог в частині вірного зазначення в прохальній частині позову вірних номерів оскаржуваних рішень, не змінюючи при цьому підстави позову.
При цьому посилання апелянта на окремі правові позиції Верховного Суду щодо процедури подання та прийняття судом заяви про зміну предмету позову не є релевантними до обставин даної справи.
Щодо суті спірних правовідносин, судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС», Україна (Покупець) та компанією ERBER TARIM ІNSААТ EMLAK TASIMACILIK TІCARET LІMITED. SІRKETІ, Туреччина (Продавець) укладено Контракт від 11.01.2024 № 02/24-U, за у мовами якого продавець зобов`язується продати покупцю товари в асортименті, за цінами, вказаними в інвойсах, прийнятих до оплати. Товар поставляється на умовах СРТ або FCA згідно з Інкотермс-2010. Остаточні умови поставки обумовлені в інвойсах. Умови оплати – 100% попередня оплата, якщо інше не вказується в інвойсах. Всі платежі здійснюються в доларах США.
В адресу позивача було оформлено поставку партій товару «Свіжі їстівні овочі: огірки свіжі, врожай 2024 року, призначений для споживання людиною. Торгівельна марка - немає даних. Виробник: «ERBER TARIM INSAAT EMLAK TASIMACILIK TICARET LIMITED SIRKETI. Країна виробництва TR Туреччина». Країна походження – Туреччина», з метою митного оформлення яких позивачем були подані до Дніпровської митниці ЕМД: № 24UA110130001605U1 від 24.01.2024, № 24UA110130002308U0 від 02.02.2024, № 24UA110130003227U7 від 14.02.2024, № 24UA110130003469U8 від 15.02.2024, № 24UA110130004810U6 від 02.03.2024.
Митна вартість імпортованого товару заявлена декларантом за ціною Контракту. 
Разом з митними деклараціями для митного оформлення товару були надані документи, зазначені у графі 44 ЕМД, у тому числі: рахунки-фактури; інвойси; платіжні інструкції в іноземній валюті від 19.01.2024 № 1, від 25.01.2024 № 6, від 09.02.2024 № 15, від 02.02.2024 № 10, від 22.02.2024 № 24.
Під час митного контролю митний орган дійшов висновку, що  надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, а саме: надані платіжні документи не ідентифікуються з партіями товару ні за сумою, ні за призначенням платежу; надані документи не дають можливість встановити витрати на транспортування, навантаження та страхування товару; в наданих товаросупровідних документах зазначено різну інформацію про оцінюваний товар: у сертифікаті якості зазначено «Fresh Сucumber Brut», у  Е-фактурі (рахунок) зазначено «Сucumber (HIYAR) BRUT», у сертифікаті про походження товару зазначено «Fresh Сucumbers (HIYAR)», у фітосанітарному сертифікаті зазначено «Fresh Сucumber», декларантом не надано ці документи з перекладом, що унеможливлює дослідити якісні характеристики товару.
Декларанту було запропоновано надати протягом 10 календарних документи відповідно до  статті 53 МК України за наведеним письмовим переліком. 
Декларантом не були надані додаткові документи, в зв`язку з чим Дніпровською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товару: № UA110130/2024/000037/1 від 24.01.2024, № UA110130/2024/000050/1 від 02.02.2024, № UA110130/2024/000067/1 від 14.02.2024, № UA110130/2024/000071/1 від 15.02.2024, № UA110130/2024/000096/1 від 02.03.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110130/2024/000082, № UA110130/2024/000113, № UA110130/2024/000152, № UA110130/2024/000166, № UA110130/2024/000223, які є предметом оскарження в цій справі.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваних рішень, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до  статті 49 Митного кодексу України,  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі  статтею 51 Митного кодексу України,  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до  статті 53 Митного кодексу України,  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями  статті 57 Митного кодексу України  встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України  визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2  статті 58 Митного кодексу України  та  пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. ч. 4, 5  ст. 58 МК України  митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі  статтею 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6  статті 54 Митного кодексу України  передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам митного органу та висновкам суду першої інстанції, в розрізі з вищенаведеними нормами чинного законодавства, суд апеляційної інстанції виходить з того, що поставка товару була здійснена на умовах СРТ-Дніпро, про що письмово домовилися сторони договору шляхом складання відповідних інвойсів. 
За умовами Інкотермс-2010 поставка CPT означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці і продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце. 
Таким чином, митна вартість товару вже включає у себе вартість транспортування товару, що логічно підтверджує включення навантаження та пакування товару до вартості перевезення. 
Щодо зауваження митного органу про не подання документів про страхування  товару, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 53 митного кодексу України декларант зобов`язаний подати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо страхування здійснювалося.
Водночас суд звертає увагу, що умовами Контракту № 02-24-U не передбачено страхування товару, а тому відповідна вимога відповідача не є обґрунтованою. 
Водночас є невірним висновок суду першої інстанції, що платіжні документи не впливають на розрахунок митної вартості, адже частиною 2 статті 53 Митного кодексу України прямо визначено, що  документами, які підтверджують митну вартість товарів, у тому числі, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. 
Також судом першої інстанції не забезпечено офіційне з`ясування обставин справи, адже матеріали справи містять окремі первинні документи, які не досліджувалися судом в силу їх складання іноземною (турецькою) мовою. 
З метою повного з`ясування обставин справи, судом апеляційної інстанції було витребувано у позивача документи, які були подані для митного оформлення товару, з офіційним перекладом на українську мову.
Дослідивши ці документи, суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з платіжною інструкцією № 1 від 19.01.2024, яка була подана позивачем до ЕМД від 24.01.2024 № 24UA110130001605U1, здійснено оплату за товар cucumber, invoice 1 date 19.01.2024, Contract 02/24-U date 11.01.2024, в сумі 12  000,00 дол. США.
Названий інвойс № 1 від 19.01.2024 на суму 12  000,00 дол. США, який має посилання на Контракт, був поданий до митного органу, об`єм партії товару, який відповідає товаросупровідним документам, що давало можливість ідентифікувати оплату партії товару, зазначеного в ЕМД від 24.01.2024 № 24UA110130001605U1.
Так само реквізити платіжних інструкцій від 25.01.2024 № 6, від 09.02.2024 № 15, від 02.02.2024 № 10, від 22.02.2024 № 24 відповідають поданим для митного оформлення партії товару документам, а саме, інвойсам від 25.01.2024 № 3 на суму 13  000,00 дол. США, від 02.02.2024 № 5 на суму 16  000,00 дол. США, від 05.02.2024 № 6 на суму 16  000,00 дол. США, від 22.02.2024 № 11 на суму 15  000,00 дол. США, які мають посилання на Контракт та ідентифікують товар за видом та вагою згідно з товаросупровідними документами до кожної партії товару.
До того ж всі інвойси мають посилання на умови поставки – СРТ-Дніпро.
Зауваження митного органу, що ця ціна не відповідає зазначеній фатурній вартості, не є слушними та не свідчать про розбіжності, адже інвойси відображають дійсну вартість товару, а фатурна вартість додатково включає суму податків.
Також апелянт помилково зазначає, що до митного оформлення були подані інвойси від 9.01.2024
№ ERB2024000000021, від 26.01.2024 № ERB2024000000027, від 05.02.2024 № ERB2024000000039, від 09.02.2024 № ERB2024000000044, від 23.02.2024 № ERB2024000000056, адже за вказаними номерами були складені рхунки-фатури.
Також судом встановлено, що згідно з фітосанітарними сертифікатами, які додані до кожної партії товару, поставлявся товар – огірки свіжі з аналогічними якісними характеристиками товару, що не має вплив на ціну товару, що припускає відповідач.
Отже, дослідивши подані на вимогу суду апеляційної інстанції документи в перекладі українською мовою, колегія суддів встановила, що останні повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
В свою чергу митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації або мають числові розбіжності, а також не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості, відповідачем не доведена.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що правові та фактичні підстави для прийняття оскаржуваних рішень були відсутні.
Водночас рішення суду першої інстанції підлягає скасування, адже висновки суду не ґрунтується на встановлених обставинах справи, без дотримання норм процесуального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. 

                              Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Дніпровської митниці задовольнити частково.
                              Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024  року в адміністративній справі № 160/12849/24 скасувати.
                              Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів: № UA110130/2024/000037/1 від 24.01.2024, № UA110130/2024/000050/1 від 02.02.2024, № UA110130/2024/000067/1 від 14.02.2024, № UA110130/2024/000071/1 від 15.02.2024, № UA110130/2024/000096/1 від 02.03.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110130/2024/000082, № UA110130/2024/000113, № UA110130/2024/000152, № UA110130/2024/000166, № UA110130/2024/000223. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці сплачений судовий збір у розмірі 25  797 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн 69 коп.
                              Постанова суду набирає законної сили з 02 вересня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
                              Повна постанова складена 02 вересня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров