ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року		Справа № 380/14037/21 пров. № А/857/21690/24	

   Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року (суддя Валюх В.М., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

Ще у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч), в якому просив:
- визнати протиправними дії в/ч щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення у червні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (далі Постанова № 889);
- зобов`язати в/ч нарахувати та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889;
- визнати протиправними дії в/ч щодо нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію за період 2013 - 2016 роки в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язати в/ч нарахувати і виплатити з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2013 року по листопад 2014 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова № 1294): 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; з грудня 2014 року по лютий 2016 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до Постанови №1294: 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправними дії в/ч щодо виплати винагороди за бойове чергування за 2009, 2011 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу;
- зобов`язати в/ч нарахувати та виплатити з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за 2009, 2011 роки у місяцях фактичної виплати, згідно додатку № 25 до Постанови №1294 із розрахунку 30% посадового окладу на місяць;
- визнати протиправними дії в/ч щодо нарахування та виплати винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язати в/ч нарахувати і виплатити з урахуванням виплачених сум винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 05.03.2012, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії в/ч щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889. Зобов`язано в/ч перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) позивачу допомогу на оздоровлення у червні 2016 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889. Визнано протиправними дії в/ч щодо нарахування та виплати позивачу надбавки за класну кваліфікацію за період 2013 - 2016 роки в розмірі 50 % від нормативно встановленого розміру. Зобов`язано в/ч перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) позивачу  надбавку за класну кваліфікацію: з грудня 2013 року по листопад 2014 року, за 2-й клас – у розмірі 5 відсотків посадового окладу; з грудня 2014 року по лютий 2016 року, за 1-й клас – у розмірі 8 відсотків посадового окладу. Визнано протиправними дії в/ч щодо нарахування та виплати позивачу  винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50 % від нормативно встановленого розміру. Зобов`язано в/ч перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) позивачу  винагороду за тривалість безперервної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на березень 2012 року, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.        
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги вказує, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою №889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується грошова допомога на оздоровлення. Щодо надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби вказано на правомірність таких дій, оскільки такі виплачувалися позивачу в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно з відповідними додатками до Постанови №1294 розміру, відповідно до пункту 7 цієї ж постанови, наказів та розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» на відповідні періоди.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, мала постійний характер (виплачувалася позивачу щомісяця в спірний період), то відповідно до положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення.  
Також цей суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо вимог щодо нарахування та виплати надбавки за класну кваліфікацію у розмірі, передбаченому Постановою №1294 та нарахування і виплату винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.
Водночас зазначено про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову в частині вимог щодо перерахунку та виплати винагороди за бойове чергування за 2009, 2011 роки із розрахунку максимального розміру 30% посадового окладу за місяць.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , відповідно до витягу з послужного списку, проходив військову службу у в/ч.
Відповідно до наказів начальника Військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 ) позивач звільнений з військової служби наказом від 07.07.2020 № 237-ос, з 01.08.2020 – виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення на підставі наказу від 01.08.2020 №269-ос.
Листом від 30.10.2020 №11/12331 в/ч НОМЕР_2 , у відповідь на адвокатський запит, надала позивачу відомості про проведені виплати під час звільнення, зі змісту яких слідує, що допомога на оздоровлення у червні 2016 року виплачена без врахування додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889; надбавка за кваліфікацію за період 2013 - 2016 роки виплачена в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру; винагорода за бойове чергування за 2009, 2011 роки не виплачена у 30 відсотковому розмірі від посадового окладу; винагорода за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби виплачена у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом №2011-XII.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За змістом частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною третьою статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Постановою № 889, чинною до 01.03.2018, установлено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям.
Зі змісту Постанови №889 вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Як слідує з матеріалів справи, розрахунок та виплата позивачу грошової допомоги на оздоровлення за червень 2016 року здійснювалося без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, що визнається відповідачем
Як вбачається з апеляційної скарги, правовою підставою таких дій відповідача є застосування пункту 8 «Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 (далі Інструкція №73), відповідно до якого винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Інструкції №73 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Пунктом 6 Інструкції №73 передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників.
Згідно з пунктом 8 Інструкції №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Водночас, згідно з частинами другою, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. 
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.
Встановивши, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови № 889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20  дійшов висновку, що така винагорода не може вважатись одноразовою, відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.
Апеляційний суд наголошує, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.
Встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20 січня 2022 року у справі 520/15971/2020.
Таким чином, застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода має систематичний, а не одноразовий характер та входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення.
Відповідно до відомостей особистої картки грошового забезпечення позивача за 2016 рік, у червні 2016 року останньому виплачено грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5378,72 грн, без урахування у складі місячного грошового забезпечення, з якого нараховувалась допомога для оздоровлення, щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 889.
Втім, враховуючи наведене, розрахунок допомоги на оздоровлення позивача мав проводитися відповідачами з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №899, яку позивач отримував під час проходження військової служби.
Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у червні 2016 року, з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889. 
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу надбавки за кваліфікацію за період з грудня 2013 року 2009 по лютий 2016 року, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 7 Постанови №1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Так, 20.05.2008 на виконання пункту 2 вказаної Постанови наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №425 затверджено “Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України” (далі Інструкція №425), пунктом 3.13.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.
Надбавка позивачу за кваліфікацію з грудня 2013 року по лютий 2016 року виплачувалась позивачу у розмірі 50 відсотків встановленого у додатку №25 до Постанови №1294 розміру.
В силу частини другої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою №1294 затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до вказаної постанови.
Пунктом 2 Постанови №1294 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи), а пунктом 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.
Одночасно в пункті 7 Постанови № 1294 вказав, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Таким чином, Інструкцією №425, упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію, визначено і її розмір.
Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період за період 2013-2016 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру є протиправними.
Така правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 року у справі №808/8403/13-а.
В частині перерахунку та виплати позивачу винагороди за тривалістю безперервної календарної військової служби, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідачем в апеляційній скарзі вказано на правомірність таких дій, оскільки, що винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачувалася позивачу в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі 50 відсотків установленого згідно з відповідними додатками до Постанови №1294 розміру, відповідно до пункту 7 цієї ж постанови, наказів та розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» на відповідні періоди.
Так, додатком 25 до Постанови №1294 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено такий одноразовий додатковий вид грошового забезпечення, як винагорода за тривалість безперервної військової служби, яка залежно від тривалості безперервної календарної військової служби становить:
1 посадовий оклад і оклад за військовим званням за 15 років;
1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням за 20 років;
2 посадових оклади і оклади за військовим званням за 25 років;
2,5 посадових окладів і окладів за військовим званням за 30 років;
3 посадових окладів і окладів за військовим званням за 35 років і кожні наступні 5 років.
Пунктом 7 Постанови №1294 передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Пунктом 11 вказаної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (серед яких Державна прикордонна служба України) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновків, що Уряд делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України, упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.
На виконання вказаної постанови Адміністрація Державної прикордонної служби України відповідно до наказу від 20.05.2008 №425 затвердила Інструкцію №425, відповідно до підпункту 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ якої військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: 15 років - 1 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням; 20 років - 1,5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням; 25 років - 2, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням; 30 років - 2,5 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням; 35 і кожні наступні п`ять років - 3,0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням.
Таким чином, виплата додаткових видів грошового забезпечення, що визначені додатками 25-28 до Постанови №1294, зокрема, винагорода за тривалість безперервної військової служби, впорядковані Інструкцією №425.
Звідси, починаючи з 29.06.2008 (часу набрання чинності вказаною Інструкцією) відпали підстави для обмеження виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби в обсязі до 50 відсотків нормативно встановленого розміру.
Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 808/8403/13-а.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на березень 2012 року, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич