ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/42177/23                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 серпня 2025 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,
  У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 переавести на пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 30.09.2022 № 159 та від 30.09.2022 № 160, починаючи з моменту звернення за переведенням на пенсію державного службовця, а саме з 02.12.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві   перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця та виплачувати її з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 30.09.2022 № 159 та від 30.09.2022             № 160, починаючи з моменту звернення за переведенням на пенсію державного службовця, а саме, з 02.12.2022.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 420/7620/23 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 року № 930100871153 щодо відмови в переведені з 02.12.2022 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до положень Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві перевести з 02.12.2022 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу». Позивач вважає, що пенсійним органом протиправно не враховано для обчислення пенсії довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Просить суд позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в                   м. Києві щодо відмови врахувати довідки про складові заробітної плати державного службовця, видані Державною податковою службою України від 30.09.2022 № 159 та від 30.09.2022 № 160 для переведення та перерахунку пенсії державного службовця, відповідно до пункту 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 7323-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від                  14 вересня 2016 р. № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 02.12.2022 переведення, перерахунок та виплату пенсії державного службовця за віком з урахуванням довідок про складові заробітної плати державного службовця, виданих Державною податковою службою України від 30.09.2022 № 159 та від 30.09.2022 № 160, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 відкрито апеляційне провадження, витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи.
Вказана апеляційна скарга разом із справою надійшла до провадження судді-доповідача Ганечко О.М., за наслідками повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку зі звільненням судді Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 прийнято адміністративну справу № 320/42177/23 до свого провадження. Призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження на 27.08.2025.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
02.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо переведення з пенсії, призначеної, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899-VІІІ, яку за принципом екстериторіальності направлено для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 № 930100871153, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, так як згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 20.09.2001   по 30.09.2022, працювала у Податковій службі України, з 18.05.2009   присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби 3 рангу", 12.09.2012   - "Радник податкової служби 2 рангу", оскільки відсутній стаж на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, тому права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" позивач не має.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі                     № 420/7620/23 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 року               № 930100871153 щодо відмови в переведені з 02.12.2022 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до положень Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві перевести з 02.12.2022 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу».
Рішення суду набрало законної сили 25.09.2023.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 внесено виправлення в рішення суду від 06.06.2023 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: в тексті рішення вказано вірне по-батькові позивача - " ОСОБА_2 " у відповідних відмінках.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 відмовлено в задоволенні заяви представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про роз`яснення судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 р. у справі № 420/7620/23.
Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 420/7620/23, з урахуванням ухвали від 17.10.2023, підлягало виконанню Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.
21.10.2023 представник позивача звернувся до пенсіного органу із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 420/7620/23 з урахуванням ухвали від 17.10.2023.
Листом від 27.10.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило про те, що в переліку ст. 25 Закону України "Про державну службу", відсутні працівники Державної фіскальної служби та що в зобов`язальній частині рішення суду відсутнє посилання на довідки про заробітну плату, розрахунок пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" є недоцільним. Зазначено, що у разі виконання рішення суду з 02.12.2022 розмір пенсії зменшується з 10440,86 грн до 2093,00 грн.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що особам, які мають право на пенсію державного службовця, пенсія призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї. При цьому, розмір пенсії обраховується органами Пенсійного фонду, зокрема, на підставі довідок, виданих за встановленою формою уповноваженим державним органом, в якому працювала особа, або його правонаступником.
Дії відповідача щодо не врахування довідок під час переведення позивача на пенсію державного службовця, що складені згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016      № 622, суд першої інстанції вважав неправомірними, з огляду на що, суд дійшов висновку про протиправність дій Пенсійного фонду щодо не врахування довідок від 30.09.2022 №160   та   від 30.09.2022 №159 під час переведення та призначення позивачу   пенсії державного службовця, не врахування вказаних в ній складових заробітної плати за посадою, на якій така перебувала на момент звільнення, як такі що відповідно впливають на розмір пенсії, такі обмеження прав позивача призводять до порушення конституційного права особи на отримання належного розміру пенсії державного службовця, що передбачена чинним законодавством та не може становити для особи необґрунтованих та безпідставних перешкод для її призначення та отримання.
Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки предмет даного спору лежить у площині виконання рішення суду в іншій справі, проте, суд не має зобовґязувати відповідача виконати рішення суду, шляхом постановлення іншого рішення суду з цього питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 46 Конституції України, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перш за все, слід врахувати у даній справі висновки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 420/7620/23, з урахуванням ухвали суду від 17.10.2023 , в якому встановлено те, що позивач у період з 20.09.2001   до 30.09.2022 працювала на різних посадах в податкових органах, які підпадають під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону №3723-ХІІ.
На момент звернення позивача із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві, 02.12.2022, про переведення її з пенсії за віком, призначеної у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», мала вислугу державного службовця понад 20 років, що давало їй право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.
Відповідно, вказаним рішенням суду встановлено порушене право позивача на врахування до її стажу державної служби періоду роботи в податкових органах з 20.09.2001   до 30.09.2022 та право на призначення пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII відповідно до заяви позивача від 02.12.2022.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду набрало законної сили 25.09.2023.
Тож, питання переведення позивача на пенсію за Законом України «Про державну службу», не є предметом спору в даній справі та цим правовідносинам не надається оцінка.
Застосовуючи положення ч. 4 ст. 78 КАС України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд не вбачає необхідності та доведеності встановленого в рішенні суду від 06.06.2023 у справі № 420/7620/23 права позивача на пенсію державного службовця.
У силу вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-VIII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За нормами ч. 1 ст. 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Статтею 41 Закону №1058-ІV, визначено суми виплат (доходу), які враховуються до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.
Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З наявних у справі матеріалів суд встановив, що позивачем було подано до Пенсійного органу довідки Державної податкової служби України від 30.09.2022 №160 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звільненням за пенсією) та від 30.09.2022 №159 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця   (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).
При цьому, в указаних довідках також вказано, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, довідка видана на підставі особових рахунків за вересень місяць 2022 року, хоча зауважень до довідок від 30.09.2022 №160   та   від 30.09.2022 №159   відповідач не вказав, належних та достатніх доказів не врахування таких при призначенні пенсії позивачу державного службовця, до суду не надав.
На переконання колегії суддів, дії відповідача щодо не врахування довідок під час переведення позивача на пенсію державного службовця, що складені згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, є неправомірними, та такими, що вчинені з порушенням норм діючого пенсійного законодавства та конституційного права особи на належну їй пенсію.
Суд першої інстанції мав підстави для висновку про протиправність дій відповідача щодо не врахування довідок від 30.09.2022 №160   та   від 30.09.2022 №159 під час переведення та призначення позивачу   пенсії державного службовця, не врахування вказаних в ній складових заробітної плати за посадою, на якій така перебувала на момент звільнення, як такі що відповідно впливають на розмір пенсії, такі обмеження прав позивача призводять до порушення конституційного права особи на отримання належного розміру пенсії державного службовця, що передбачена чинним законодавством та не може становити для особи необґрунтованих та безпідставних перешкод для її призначення та отримання.
Щодо доводів апелянта про те, що вказаний предмет спору у повній мірі лежить у площині виконання/судового контролю у справі № 420/7620/23, що не може бути предметом самостійного позову, колегія суддів наголошує на тому, що, за даних фактичних обставин, такі доводи апелянта є безпідставними, адже у рішенні суду від 06.06.2023 у справі                          № 420/7620/23 суд зазначив, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести позивача на пенсію державного службовця з урахуванням довідок від 30.09.2022 р. № 159 та від 30.09.2022 р. № 160, є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спірним питанням є лише право позивача на пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, що очевидно не можу бути предметом судового контролю, позаяк, суд вказав на те, що вказане питання є передчасним, тому, питання врахування наведених довідок, виникло вже на підставі нових правовідносин, хоча формально повґязаних з виконанням рішення суду в іншій справі.
Дійсно, апелянт правильно зазначає про те, що суд не може зобовґязати відповідача виконати одне рішення суду, шляхом прийняття нового рішення суду, однак, вказане не має місце у даній справі, з підстав, наведених вище. 
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.     
Судові витрати розподілу не підлягають.     
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
       
   У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                          О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                       В.В. Кузьменко
                                                                                                                  
                                                                                                    Я.М. Василенко