ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8284/25 Справа № 213/384/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хмельова С.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 213/384/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради,
відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року, яке ухвалено  суддею  Хмельової  С.М.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 червня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року   Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначив, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
На цей час батько дитини проходить військову службу у ЗСУ.
Місце проживання відповідача та дитини зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . 
З січня 2024 року сім`я перебуває в полі зору суб`єктів виявлення та організації соціального захисту дітей, у зв`язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина.
Відповідно до листа ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.01.2024 року відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, не здійснює належний догляд за малолітнім сином. 
Постановою суду від 24.01.2024 року відповідачкку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
02.02.2024 року з відповідачкою проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків та її попереджено про відповідальність за ухилення від їх виконання. 
Відповідно до характеристики дитини від 01.03.2024 року відповідачка не приділяє належну увагу навчанню і вихованню дитини. 
Відповідно до листа ВП № 6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.03.2024 року відповідачка продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, залишає сина на декілька днів самого вдома. З відповідачккою проведено профілактичну бесіду та відносно неї складено протокол за ч. 2 ст. 184 КУпАП. 
У листі ВП № 6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.04.2024 року вказано, що відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, не забезпечує малолітнього сина харчуванням, залишає його до 10 діб самого вдома, веде аморальний спосіб життя, приводить в квартиру антисоціальних осіб, з якими розпиває спиртні напої в присутності свого сина.
Відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 09.04.2024 за № 13, малолітнього ОСОБА_2 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 
Відповідно до листа Криворізького міського центру соціальних служб від 24.04.2024 відповідачка визнає факт вживання спиртних напоїв, і те що вона не має виховного впливу на сина, відмовилася від послуг центру.
Протягом 2024 року суб`єктами виявлення та організації соціального захисту дітей з відповідачем постійно проводилась профілактично-роз`яснювальна робота спрямована на недопустимість ухилення від виконання своїх батьківський обов`язків, зловживання спиртними напоями та підвищення її виховного потенціалу. За результатом виходу за адресою проживання відповідачки, 10.12.2024 року, встановлено, що відповідачка декілька днів відсутня вдома, нагляд за дитиною здійснює дід ОСОБА_4 .
Під час тривалої відсутності відповідачки або перебування її в алкогольному стані, догляд та піклування за малолітнім ОСОБА_2 здійснює його дід.
Позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з неї аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку, та передати малолітнього ОСОБА_2 батькові ОСОБА_3 .
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широка Дача Широківського району Дніпропетровської області, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Попереджено ОСОБА_1  про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.
В апеляційній скарзі позивач Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав і передачі дитини батьку та ухвалити у цій частині нове рішення, відповідно до якого позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передати малолітнього ОСОБА_2 , батьку, ОСОБА_3 . Іншу частину рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що поведінка відповідачки, яка жодного разу не з?явилась у судові засідання, беззаперечно свідчить про її повну байдужість щодо вирішення такого важливого питання як позбавлення батьківських прав, але судом першої інстанції дану обставину не було взято до уваги під час ухвалення рішення. Суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги доведеність ухилення відповідачки від участі у вихованні дитини, що є істотним порушенням норм матеріального права та свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення. У матеріалах справи містяться достатні докази, які підтверджують, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, а вихованням малолітнього ОСОБА_2 , на цей час займається дід дитини, ОСОБА_4 . Утриманням дитини займається батько дитини, ОСОБА_3 , який проходить військову службу в Збройних Силах України, тому фізично не може займатись вихованням свого сина. Відповідачка, не бере участі у житті дитини, не займається його вихованням, часто залишала його на декілька днів самого вдома (дані обставини підтверджуються письмовими доказами, які були долучені до позовної заяви та показами свідків). Щодо вжиття до відповідачки менш радикальних засобів впливу ніж позбавлення батьківських прав про яке йдеться в рішенні суду першої інстанції позивач вважає, що суд неправомірно не взяв до уваги, що з відповідачем проводилась профілактично роз`яснювальна робота спрямована на зміну її ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, її постійно попереджували про відповідальність, встановлену чинним законодавством України, за ухилення від їх виконання, але відповідачка і надалі продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків. Судом першої інстанції не взято до уваги, що відносно відповідачки неодноразово складалися адміністративні протоколи на підставі ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), що і є менш радикальним заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, але який не змінив поведінку відповідачки і вона продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка жодного разу особисто не зверталася до служби у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради з питання конфліктних відносин з сином або отримання допомоги в налагодженні стосунків між ними.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа  ОСОБА_3 , про стягнення аліментів учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради - Щукіну А.О. та представника третьої особи ОСОБА_3 - адвоката Буліч Н.В., які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі зареєстрованому 11 жовтня 2011 року, що підтверджується штампами в їх паспортах, копії яких долучено до позову (а.с.8-9, 10-12).
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , у свідоцтві про народження якого батьком зазначений ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_1 , що видно із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12.12.2011 (а.с.7).
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_6 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно з копією довідки №72 від 03.03.2025 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі з 01.05.2022 (а.с.39).
Начальником ВП №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області направлено лист від 18.01.2024 начальнику Служби у справах дітей, відповідно до якого до них звернулась громадянка ОСОБА_7 з проханням притягнути до відповідальності її доньку ОСОБА_1 , яка протягом 10 діб не з`являється дома, залишила свого сина, а сама перебувала у невідомому місці та вживала алкогольні напої. Виїздом на місце події СОГ було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, залишає сина без нагляду (а.с.15).
Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року у справі №213/406/24 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу (а.с.16).
В своїх письмових поясненнях, наданих начальнику служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради 02.02.2024 ОСОБА_1 зазначила, що вона із сином ОСОБА_2 проживають удвох, чоловік перебуває на службі в ЗСУ. Вона визнає, що деякий час зловживала алкоголем та не приділяла достатньої уваги сину. Відмовлятися від дитини або передавати його третім особам не збирається. Попереджена про наслідки подібних ситуацій (а.с.17).
27.02.2024 ОСОБА_7 вдруге звернулась із письмовою заявою до ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання батьківських обов`язків. Виїздом на місце події СОГ було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, залишає сина без догляду. Щодо останньої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 184 КУпАП (а.с.20).
Із листа начальника ВП №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 02.04.2024 видно, що при перевірці повідомлення із служби 102, виїздом на місце події СОГ було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, приводить додому антисоціальних осіб, з якими вживає алкогольні напої у присутності дитини, веде аморальний спосіб життя. Під час перевірки вдома готової їжі не було, дитина харчується самостійно бутербродами. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду та складено протокол за ст. 184 КУпАП (а.с.21).
Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року у справі №213/3636/24 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу (а.с.24).
Наказом начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради №13 від 09 квітня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.22).
Із копії листа Криворізького міського центру соціальних служб виконкому Криворізької міської ради від 24.04.2024 видно, що 12.04.2024 фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського ЦСС був здійснений візит в родину ОСОБА_1 . На момент візиту вдома нікого не було, залишено повідомлення. 16.04.2024 здійснено повторний візит, в ході якого з`ясовано, що матері вдома не було, малолітній ОСОБА_2 перебував вдома один та двері не відчинив. 24.04.2024 ОСОБА_1 приїхала до КМЦСС та в письмовій заяві зазначила, що інколи вживає алкогольні напої. Вона намагається виконувати свої батьківські обов`язки, але через щоденний графік роботи вона не може контролювати навчальний процес дитини та його дозвілля під час її відсутності (а.с.23). 
При обстеженні умов проживання дитини ОСОБА_2 , акт обстеження від 02.02.2024, за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що в квартирі створені умови для проживання дитини, базові потреби забезпечені. Під час перевірки у ОСОБА_1 виявлені легкі ознаки вживання алкоголю, що остання заперечувала. Факт залишення сина без догляду визнавала, з останньою проведено профілактичну бесіду (а.с.18).
10 грудня 2024 року головними спеціалістами служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради повторно складено акт про обстеження умов проживання малолітньої дитини за вказаною вище адресою. В акті зазначено, що на момент обстеження ОСОБА_1 відсутня. Зі слів дитини мати декілька днів відсутня вдома, де вона йому не відомо. ОСОБА_1 вживає спиртні напої та часто залишає дитину самого вдома на тривалий строк (а.с.25).
Із копії листа Криворізького міського центру соціальних служб виконкому Криворізької міської ради від 24.01.2025 видно, що фахівцями центру здійснено візит до родини ОСОБА_1 . На момент візиту малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був вдома з дідусем ОСОБА_4 , який повідомив, що його невістка ОСОБА_1 22.01.2025 пішла у справах та не повернулась. Також остання з 18.01.2025 по 20.01.2025 не перебувала вдома, онук знаходився сам або з ним. З жінкою неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо відповідального ставлення до батьківських обов`язків та недопущення випадків вживання алкогольних напоїв, направляли для лікування до лікаря нарколога, але жінка не вважає себе алкозалежною, від лікування відмовлялась (а.с.27).
В письмових поясненнях від 28.01.2025 малолітній ОСОБА_2 зазначив, що мати часто залишає його самого на декілька днів, не приходить додому, навіть не телефонує. Мати вживає алкогольні напої через що вони часто сваряться (а.с.28).
За місцем навчання малолітній ОСОБА_2 характеризується посередньо, під час уроків пасивний, потребує уваги та заохочення дорослого, на уроки виходить несистематично, домашні завдання виконує поверхнево, не зацікавлений у результаті. Останній піддається чужому впливу та маніпуляціям з боку однолітків. Батько військовослужбовець, мати не приділяє належної уваги навчанню і вихованню дитини (а.с.19). 
Відповідно до рішення №47 від 19.02.2025 року Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36).
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідачка ОСОБА_1 є його невісткою. Приблизно з 2014 року вона почала зловживати спиртним. Перед Новим 2025 роком остання зникла на 10 днів. Був складений адміністративний протокол. Потім вона періодично зникала на 3-5 днів, сину не телефонує. В такі дні дитина була у нього чи в бабусі зі сторони матері. Відповідачка не готує їжу синові, не цікавиться його навчанням. Малолітній ОСОБА_2 проживає в основному за місцем прописки. Як дитина військовослужбовця він їздив в дитячий табір. Де зараз перебуває відповідачка йому не відомо, малолітній ОСОБА_2 проживає з ним.
Відмовляючи у задоволенні позову Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, із переданням дитини батькові, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем не доведено обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає.  
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення Європейського суду з прав людини від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 та багатьох інших.
Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як роз`яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також, згідно із ч.4 ст.19 СК України обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. 
Матеріалами справи підтверджено, що малолітній  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом із дідусем ОСОБА_4 , оскільки його батько - третя особа у справі ОСОБА_3 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі з 01.05.2022 (а.с.39), а мати - відповідачка у справі ОСОБА_1 , вживає спиртні напої та часто залишає дитину самого вдома на тривалий строк.
Так, начальником ВП №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області направлено лист від 18.01.2024 начальнику Служби у справах дітей, відповідно до якого до них звернулась громадянка ОСОБА_7 з проханням притягнути до відповідальності її доньку ОСОБА_1 , яка протягом 10 діб не з`являється дома, залишила свого сина, а сама перебувала у невідомому місці та вживала алкогольні напої. Виїздом на місце події СОГ було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, залишає сина без нагляду (а.с.15).
В своїх письмових поясненнях, наданих начальнику служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради 02.02.2024, ОСОБА_1 зазначила, що вона із сином ОСОБА_2 проживають удвох, чоловік перебуває на службі в ЗСУ. Вона визнає, що деякий час зловживала алкоголем та не приділяла достатньої уваги сину. Відмовлятися від дитини або передавати його третім особам не збирається. Попереджена про наслідки подібних ситуацій (а.с.17).
Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року у справі №213/406/24 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу (а.с.16).
27.02.2024 ОСОБА_7 вдруге звернулась із письмовою заявою до ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання батьківських обов`язків. Виїздом на місце події СОГ було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, залишає сина без догляду. Щодо останньої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 184 КУпАП (а.с.20).
Із листа начальника ВП №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 02.04.2024 видно, що при перевірці повідомлення із служби 102, виїздом на місце події СОГ було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, приводить додому антисоціальних осіб, з якими вживає алкогольні напої у присутності дитини, веде аморальний спосіб життя. Під час перевірки вдома готової їжі не було, дитина харчується самостійно бутербродами. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду та складено протокол за ст. 184 КУпАП (а.с.21).
Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року у справі №213/3636/24 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу (а.с.24).
Наказом начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради №13 від 09 квітня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.22).
Із копії листа Криворізького міського центру соціальних служб виконкому Криворізької міської ради від 24.04.2024 видно, що 12.04.2024 фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського ЦСС був здійснений візит в родину ОСОБА_1 . На момент візиту вдома нікого не було, залишено повідомлення. 16.04.2024 здійснено повторний візит, в ході якого з`ясовано, що матері вдома не було, малолітній ОСОБА_2 перебував вдома один та двері не відчинив. 24.04.2024 ОСОБА_1 приїхала до КМЦСС та в письмовій заяві зазначила, що інколи вживає алкогольні напої. Вона намагається виконувати свої батьківські обов`язки, але через щоденний графік роботи вона не може контролювати навчальний процес дитини та його дозвілля під час її відсутності (а.с.23). 
При обстеженні умов проживання дитини ОСОБА_2 , акт обстеження від 02.02.2024, за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що в квартирі створені умови для проживання дитини, базові потреби забезпечені. Під час перевірки у ОСОБА_1 виявлені легкі ознаки вживання алкоголю, що остання заперечувала. Факт залишення сина без догляду визнавала, з останньою проведено профілактичну бесіду (а.с.18).
10 грудня 2024 року головними спеціалістами служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради повторно складено акт про обстеження умов проживання малолітньої дитини за вказаною вище адресою. В акті зазначено, що на момент обстеження ОСОБА_1 відсутня. Зі слів дитини мати декілька днів відсутня вдома, де вона йому не відомо. ОСОБА_1 вживає спиртні напої та часто залишає дитину самого вдома на тривалий строк (а.с.25).
Із копії листа Криворізького міського центру соціальних служб виконкому Криворізької міської ради від 24.01.2025 видно, що фахівцями центру здійснено візит до родини ОСОБА_1 . На момент візиту малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був вдома з дідусем ОСОБА_4 , який повідомив, що його невістка ОСОБА_1 22.01.2025 пішла у справах та не повернулась. Також остання з 18.01.2025 по 20.01.2025 не перебувала вдома, онук знаходився сам або з ним. З жінкою неодноразово проводились профілактичні бесіди. Щодо відповідального ставлення до батьківських обов`язків та недопущення випадків вживання алкогольних напоїв, направляли для лікування до лікаря нарколога, але жінка не вважає себе алкозалежною, від лікування відмовлялась (а.с.27).
Тобто, відповідачка ОСОБА_1 неодноразопо притягалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до рішення №47 від 19.02.2025 року, Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36).
Тобто, уповноважені державою Органи опіки та піклування, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, дійшли висновку про доцільність позбавлення батьківських прав  ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Такі висновки Органу опіки та піклування є обгрунтованими та узгоджуються із обставинами, встановленими судом, щодо неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх батьківських обов?язків по відношенню до малолітнього сина -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідачка ОСОБА_1 в ході апеляційного перегляду справи не надала суду доказів усвідомлення нею своєї поведінки та бажання змінити своє ставлення до виконання батьківських обов?язків.
Верховний Суд у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Також, у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.
Аналогічна правова позиція також викладена у постанові КЦС Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 761/15172/17-ц; постанові КЦС ВС від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17; постанові КЦС ВС від 23 травня 2018 року у справі № 761/15172/17-ц.
З урахуванням викладеного, колегією суддів було враховано думку малолітнього ОСОБА_2 , який в письмових поясненнях від 28.01.2025 зазначив, що мати часто залишає його самого на декілька днів, не приходить додому, навіть не телефонує. Мати вживає алкогольні напої через що вони часто сваряться. Малолітній ОСОБА_2 хоче проживати з батьком (а.с.28).
Крім того, у суді першої інстанції малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо можливості позбавлення батьківських прав його матері пояснив, що зараз він мешкає з бабусею та дідусем. Зараз мати перебуває в гостях, на телефонні дзвінки відповідає, іноді вона в стані сп`яніння, іноді ні. Батько перебуває на військовій службі, з ним у нього добрі стосунки. Він просив маму перестати вживати алкоголь, але вона не слухає, не може виправитися. Коли мати п`яна, то лається на нього. Останній раз мати була з ним приблизно три тижні тому. Вона часто залишає його самого.
Наведеним поясненням малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом першої інстанції не було надано належної уваги, хоча фактично малолітній ОСОБА_2 підтверджує наявність обставин, які свідчать про доцільність позбавлення його матері ОСОБА_1 батьківських прав, що забезпечить якнайкращі інтереси дитини.
При вирішенні спору колегія суддів апеляційного суду, оцінивши надані сторонами докази, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини та поведінки відповідачки ОСОБА_1 , яка не здійснює належним чином своїх батківських обов?язків та після неодноразових засобів впливу свою поведінку не виправила, приходить до висновку про те, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, за обставин цієї справи, є доцільним та пропорційним.
Так, колегією суддів враховано, що поведінка відповідачки ОСОБА_1  та її дії свідчать про негативний вплив на дитину, а тому розрив із нею сімейних стосунків відповідає інтересам малолітнього  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має право на проживання у гармонійному та сприятливому для нього середовищі.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, катогоричне ухилення відповідачки ОСОБА_1 від виконання свої батьківських обов?язків, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та передання дитини батькові, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради до  ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Щодо вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про передання дитини батькові, колегія суддів зазначає наступне.
 Влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, визначено статтею 167 ЦПК України, якою передбачено, що дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому.
Встановлено, що позивачем Виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради не вирішувалося питання щодо відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відсутні правові підстави для вирішення питання щодо передачі малолітньої дитини батькові.
Окрім того, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає із дідусем, яким є батьком третьої особи у справі ОСОБА_3 , та відсутні підстави вважати, що останній буде чинити перерешкоди батькові дитини.
При цьому, відповідно до статті 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, у зв?язку з чим, за наявності у бітька дитини - третьої особи у справі ОСОБА_3 перешкод щодо проживання із сином, останній має право на відібрання малолітньої дитини на підставі прямої норми СК України.
Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України.
Так, згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).
Оскільки, рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широка Дача Широківського району Дніпропетровської області, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, то колегія суддів не вирішує питання про застосування ч. 3 ст. 166 СК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , - задовольнити частково.
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та передання дитини батькові - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про передання дитини батькові - відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: