ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/767/23
Номер провадження 22-ц/818/448/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року в складі судді Глоба М.М. по справі № 646/767/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, який в подальшому уточнила.
Позовна заява мотивована тим, що вони з відповідачем з 07 серпня 2015 року перебувають у шлюбі, їх шлюбно-сімейні відносини неодноразово припинялись та з листопада 2022 року остаточно припинені, наразі судом розглядається її позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з нею. Вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, з цього приводу постійно виникають конфлікти.
Вказала, що визначення місця проживання дитини з нею відповідатиме інтересам дитини, адже вона працює, має постійний високий дохід, спроможна та надає дитині належний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, взагалі не вживає спиртні напої, має належні житлово-побутові умови, приділяє дитині багато уваги, опікується духовним та інтелектуальним розвитком дочки, належним чином відноситься до своїх батьківських обов`язків, забезпечує навчання дитини у гімназії та музичній школі, турбується про її здоров`я. За місцем проживання дитина має сталі соціальні зв`язки. Натомість відповідач не спроможний надати дитині належний рівень життя, маніпулює дитиною та нав`язує їй свою думку, вчиняє сварки, в які втягує дитину.
Просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання матері ОСОБА_2 , вирішити питання щодо судових витрат.
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Зустрічний позов мотивовано тим, що з лютого 2020 року подружжя мешкало разом з дочкою у його батьків у кв. АДРЕСА_1 . В липні 2020 року шлюбні - сімейні відносини між ними припинились, та ОСОБА_2 переїхала мешкати до своїх батьків за місцем її реєстрації у кв. АДРЕСА_2 . За спільною згодою подружжя, їх малолітня дитина залишилася мешкати разом із ним та його батьками. ОСОБА_2 приділяла недостатньо уваги дочці, натомість він ніколи не перешкоджав її спілкуванню з матір`ю. У зв`язку з початком військових дій на території України 24 лютого 2022 року вони разом з дочкою, батьками та ОСОБА_2 виїхали тимчасово мешкати до м. Кропивницький. Після повернення родини до м. Харкова наприкінці червня 2022 року заради безпеки дитини подружжя прийняло рішення про тимчасову евакуацію дитини з м. Харкова. Дочка разом із його матір`ю перебувала до жовтня 2022 року у Івано-Франківській області. 02 березня 2023 року ОСОБА_2 забрала дитину на вихідні та у подальшому не повернула її, з того часу усіляко перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою, з приводу чого неодноразово виникали конфліктні ситуації.
За весь час проживання дитини з ним він піклувався про неї, дбав, займався її вихованням, забезпечував, супроводжував до медичних закладів, на навчання і додаткові заняття. У дитини сформувався сталий спосіб життя, постійне коло спілкування, друзі та міцні соціальні зв`язки. Зміна звичайного місця проживання дитини повністю суперечить інтересам ОСОБА_4 , є стресом для неї.
Вказав, що він має місце проживання та роботу, здебільшого працює дистанційно, має транспортний засіб у користуванні. Активну допомогу надають його батьки. Твердження ОСОБА_2 про те, що він не спроможний надати дитині належний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також медичного лікування не відповідає дійсності та жодним належним доказом не підтверджене. Натомість ОСОБА_2 наразі не працює, неодноразово змінювала місце роботи, не має прав на нерухоме майно, у двокімнатній квартирі, де вона мешкає, також проживають її батьки та брат, який, як йому відомо, зловживає алкогольними напоями і наркотичними речовинами, є обвинуваченим у вчиненні злочину. Крім того, ОСОБА_2 має нові відносини з іншим чоловіком, який ставиться до нього агресивно.
Просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом із ним, вирішити питання щодо судових витрат.
У квітні 2023 року ОСОБА_2 подала відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначила, що визначення проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 за місцем проживання батька не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, забезпеченню дитині належного рівня життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Вказала, що з липня 2020 року вона разом з дочкою стала проживати у квартирі, що належить на праві власності її батьку, окремо від чоловіка, у зв`язку з розлученням з останнім. ОСОБА_4 їздила на деякий час до батька, проте з липня 2020 року та дотепер дитина постійно проживає з матір`ю. Батько дитини ОСОБА_1 своєю поведінкою безпідставно вчиняє різноманітні сварки, чим завдає дитині психологічні травми. Також, ОСОБА_1 свідомо і обізнано здійснює негативні дії, спрямовані на маніпулювання дитиною, оскільки він має безпідставну надію на відновлення шлюбно-сімейних відносин. Вона належним чином організувала навчання дитини, додаткові заняття, догляд за станом здоров`я дочки.
ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, в якому підтримав заявлені ним зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, наголосив на наявності підстав для визначення місця проживання дочки саме з ним.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року, в якому ухвалою суду від 03 вересня 2024 року виправлено описку, позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 за місцем проживання останньої. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що доцільним є визначення місця проживання малолітньої дитини саме з матір`ю, з урахуванням статі та віку дитини, даних про особу матері та наявності належних умов для проживання дитини, а також з огляду на те, що дитина переважний час проживає з матір`ю, і судом не встановлено наявності якихось виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю чи негативно впливали на її виховання та розвиток. 
На вказане рішення суду 24 вересня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представниця ОСОБА_1 – адвокат Якубенко Ю.В. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду – скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов, а у задоволенні первісного позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з липня 2020 року до початку березня 2023 року дочка ОСОБА_3 більшість часу постійно проживала з батьком та його батьками у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , відвідувала дитячий садок, гуртки, секції, школу за місцем проживання. За час проживання дитини з батьком у неї сформувався сталий спосіб життя, постійне коло спілкування, друзі та міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_2 дитину бачила декілька разів на місяць, забирала до себе на вихідні, при тому, що він ніколи не перешкоджав їх спілкуванню. Допитані судом свідки підтвердили той факт, що починаючи з 2020 року дитина більшість часу проживала саме з батьком, а не з матір`ю. ОСОБА_2 не надала до суду жодних доказів щодо свого доходу. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, де саме наразі проживає дитина та в яких саме умовах. За інформацією Служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2024 року на даний час ОСОБА_2 разом із своєю дочкою ОСОБА_3 не проживає на території Рудківської міської територіальної громади Самбірського району Львівської області, місце проживання сім`ї службі у справах дітей не відоме. Йому також стало відомо, що ОСОБА_2 повторно вийшла заміж та змінила прізвище, наразі вагітна та перебуває у Львівському обласному перинатальному центрі на лікуванні (збереженні). При цьому, з ким та де саме в цей час перебуває дитина, не відомо. Проживання з новим чоловіком матері, її вагітність та поява дитини від іншого чоловіка може дуже негативно вплинути на психологічний стан ОСОБА_4 . Судом в порушення ст. 19 СК України належним чином не обґрунтовано підстави непогодження з висновком органу опіки та піклування. Також судом не враховані дані про його особу як батька. ОСОБА_2 умисно перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не дозволяє бачити дитину та проводити з нею час, погрожує тим, що він більше ніколи не побачить дочку, не виконує рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області №434 від 06 вересня 2023 року, яким встановлено порядок його участі у вихованні малолітньої дочки. Наголосив на тому, що рішення у даній справі жодним чином не впливає та не впливатиме на його права та обов`язки як військовозобов`язаного.
13 листопада 2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін. Відзив мотивовано тим, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно та всебічно встановлених обставин. Вважала, що суд обґрунтовано не погодився з висновком органу опіки та піклування та дійшов законного висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Також 13 листопада 2024 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 12 том 4).
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасник судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 10 липня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
Повістку на ім`я ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 08 лютого 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 27-28 том 4).
Представник ОСОБА_1 – адвокат Якубенко Ю.В. отримала 29 січня 2025 року в електронному кабінеті (а.с. 22 том 4).
ОСОБА_2 отримала 29 січня 2025 року в електронному кабінеті (а.с. 23 том 4).
Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради отримали в електронних кабінетах 29 січня 2025 року (а.с. 24, 25 том 4).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 серпня 2015 року по 04 травня 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 110, 111 том 1). 
З 2015 року по 2016 рік подружжя мешкало у батьків ОСОБА_1 у АДРЕСА_3 . У 2015 році подружжям було придбано квартиру у м. Харкові. Після народження дитини подружжя переїхали проживати у власну квартиру у м. Харкові, де спільно проживали до 2020 року. 
У січні 2020 року подружжя продали квартиру, придбану у 2015 році. ОСОБА_1 переїхав проживати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 переїхала до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_4 .
У травні 2020 року ОСОБА_2 разом із дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали спільно разом з батьками останнього у кв. АДРЕСА_1 до липня 2020 року. З липня 2020 року ОСОБА_2 переїхала до своїх батьків у кв. АДРЕСА_2 .
Наприкінці лютого 2022 року сторони разом із дочкою переїхали до м. Кропивницького, де проживали до травня 2022 року. З 30 червня 2022 року по 12 жовтня 2022 року, за спільною згодою сторін, малолітня ОСОБА_4 проживала з бабою - матір`ю відповідача за первісним позовом у СП «Сокіл» на території Івано-Франківської області (а.с. 146 том 2). 
З жовтня 2022 року сторони мешкали окремо, дитина ОСОБА_4 періодично проживала як з батьком, за місцем реєстрації ОСОБА_1 у кв. АДРЕСА_1 , так і з матір`ю, за місцем проживання її батьків у кв. АДРЕСА_2 .
З літа 2023 року ОСОБА_2 разом з дочкою проживають у Львівській області.
ОСОБА_2 з червня 2016 року працювала на посаді інженера кафедри автоматизації проектування обчислювальної техніки Харківського національного університету радіоелектроніки. За місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 24-25 том 1).
Як вбачається з довідок КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради за № 2620 від 16 березня 2023 року та КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» за № 305 від 17 березня 2023 року, ОСОБА_2 на обліку не перебуває (а.с. 26-27 том 1).
Мати ОСОБА_2 – ОСОБА_5 , згідно даних довідок про доходи від 15 березня 2023 року, працює на посаді старшої медичної сестри стаціонара у КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня», отримує заробітну плату. Батько ОСОБА_2 – ОСОБА_6 , згідно даних довідки від 14 березня 2023 року, працює в ТОВ «Будівельна компанія «Агробуд Україна» підсобним працівником, отримує заробітну плату (а.с. 28-29, 30 том 1).
ОСОБА_2 періодично отримує перекази на банківські картки, відкриті в АТ «Універсал банк», на підтвердження своїх доходів надала виписки (а.с. 31-66 том 1, а.с. 32-67 том 2).
Відповідно до даних акту обстеження умов проживання від квітня 2023 року за адресою: АДРЕСА_4 створені належні умови для виховання та проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 23 том 2).
ОСОБА_2 з грудня 2022 року зареєстрована у кв. АДРЕСА_5 , а з 01 жовтня 2023 року є власником вказаної квартири (а.с. 29 том 2, а.с. 111-112 том 3).
Як вбачається з психологічної характеристики ОСОБА_3 , складеної дитячим-лікарем психіатром, когнітивний розвиток дитини повністю відповідає віковій нормі; емоційний стан дитини не стабільний, ОСОБА_4 замикається у своїх внутрішніх відчуттях, блокує свої емоції; дитина має прояви тривожності та невротичних станів, а саме, гризе нігті, постійно рухає руками у довільному порядку, торкається свого волосся; дитина травматично переживає конфлікт у родині, причиною цього є безпосереднє включення дитини у конфлікт з боку батька. Батько постійно розмовляє з дитиною про розлучення, маніпулюючи термінами, які дитина не може достатньо зрозуміти, враховуючи її вік; дитина позитивно відгукується щодо матері та батька у цілому, ознак фізичного насильства або агресивної поведінки збоку батьків до дитини не виявлено; дитина однаково ставиться до проживання із матір`ю та батьком, однак батько може маніпулювати почуттям дитини, тому, об`єктивно, дитина не може визначити, з ким із батьків вона хоче проживати (а.с. 67 том 1).
ОСОБА_1 є власником 1,4 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрований з 05 травня 2004 року разом з батьками та сестрою (а.с. 105-107, 112-116 том 1).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14 березня 2023 року за вказаною адресою створені належні умови для виховання та проживання малолітньої дитини (а.с. 117 том 1).
Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла – садок) № 441 комбінованого типу ХМР» за № 01-66/10 від 01 березня 2023 року, ОСОБА_3 виховувалась в закладі з 08 серпня 2019 року по 31 серпня 2022 року. У вихованні ОСОБА_4 приймали участь мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7 . ОСОБА_1 та ОСОБА_7 активно займалися вихованням дитини. Вчасно приводили та вчасно забирали її з закладу. Систематично і своєчасно оплачували харчування дитини, приймали активну участь в житті закладу: відвідували батьківські збори, консультації, свята та розваги. Мати ОСОБА_2 також приймала участь у вихованні дитини в закладі, але більшість питань вирішував батько ОСОБА_1 . З довідки цього закладу № 01-66/13 від 22 березня 2023 року вбачається, що мати ОСОБА_8 приймала безпосередню участь у вихованні дочки та забезпечувала належне відвідування дочкою закладу, приймала активну участь у житті закладу, відвідувала батьківські збори, консультації, свята та розваги (а.с. 120, том 1, а.с. 21 том 2). З листа закладу від 07 червня 2023 року № 26 вбачається, що у період дії карантинних обмежень у 2020-2022 роках заклад працював з урахуванням вжитих карантинних заходів, окрім періоду з 13 березня 2020 року по 31 травня 2020 року. Дитина ОСОБА_3 відвідувала заклад за виключенням вказаного періоду призупинення навчального процесу, а також періодів закриття групи середнього віку № 4 з 20 по 29 жовтня 2021 року, з 12 до 24 листопада 2021 року (а.с. 221-224 том 2).
Відповідно до даних довідки Харківський приватний дошкільний навчальний центр «Центр розвитку дитини «Гармонія» від 20 березня 2023 року ОСОБА_3 з вересня 2021 року по лютий 2022 року навчалась у закладі. Оплату за навчання здійснював ОСОБА_1 (а.с. 145 том 2).
ОСОБА_1 зі своєї банківської картки в АТ «Універсал банк» здійснював періодичні оплати за навчання ОСОБА_3 (а.с. 121-123, 126-127 том 1).
З довідки Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова ХМР від 23 лютого 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 , який бере активну участь в освітньому процесі дочки, знаходиться у постійному контакті з класним керівником та відвідує батьківські збори (а.с. 124 том 1). З листа Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова ХМР від 12 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 з 03 березня 2023 року проживає з мамою, відвідує онлайн уроки, але має пропуски, завдання по закріпленню вивченого матеріалу не виконувались, спостерігається неуважність, до березня мати не брала участі у навчанні дитини, з 01 вересня 2022 року з дитиною перебувала бабуся, потім опікувався тато, який цікавився успіхами, допомагав виконувати завдання, надсилав виконані завдання, мав постійний зв`язок з класним керівником (а.с. 147 том 2).
Директор КЗ «Комплексна ДЮСШ № 9 ХМР» у довідках від 13 березня 2023 року, від 19 квітня 2023 року та листі від 22 травня 2023 року відповідно, зазначив, що ОСОБА_3 на спортивне тренування приводять і забирають батьки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_7 . Батько та мати активно приймають участь у вихованні дитини, здають кошти на спортивний інвентар, екіпіровку для занять та виступів у спортивних змаганнях доньки. Навчанням у більшості займався батько, мати цікавилась успіхами дитини набагато рідше, кошти на змагання, інвентар тощо завжди здавав батько (а.с. 125 том 1, а.с. 94, 208 том 2).
Директор КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» ХМР у листах від 06 березня 2023 року та від 20 квітня 2023 року відповідно, повідомив, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та перебуває під наглядом лікаря-педіатра та лікарів-фахівців підприємства. Зі слів матері, ОСОБА_4 проживає у кв. АДРЕСА_2 . Зі слів лікаря педіатра, з народження по теперішній час батьки супроводжували дочку до лікувального закладу; мати належним чином піклувалась про стан здоров`я доньки, виконувала рекомендації лікарів (а.с. 128 том 1, а.с. 96 том 2).
Директор ПП «Ясен» у листі від 14 березня 2023 року повідомив, що ОСОБА_3 отримувала медичні послуги в медичному центрі Your Baby з серпня 2016 року; до медичного центру її супроводжував її батько ОСОБА_1 , консультація психолога 11 березня 2023 року не відбулась, зі слів батька, у зв`язку з тим, що мати дитини не надала можливості доставити дитину (а.с. 129 том 1).
Голова БО «БФ Мирне небо Харкова» у листі від 14 березня 2023 року повідомив, що ОСОБА_3 в період з лютого по березень 2023 року відвідувала заняття з малювання та англійської мови у Центрі соціальної та психологічної підтримки, а саме: 27 лютого 2023 року перебувала на занятті з малювання, а 01 березня 2023 року – з англійської мови. На заняття приводив дитину батько ОСОБА_1 (а.с. 130 том 1).
Як вбачається з довідок від 27 лютого 2023 року, від 05 квітня 2023 року, від 24 травня 2023 року та від 25 травня 2023 року, ОСОБА_1 працює на посаді інженера ТОВ «Фаворіт техно» з 01 жовтня 2021 року, отримує заробітну плату; переведений на дистанційну роботу (а.с. 136 том 1, а.с. 164, 199, 201 том 2). ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 137 том 1).
Батько ОСОБА_1 – ОСОБА_8 працює фрезерувальником в АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря», а мати ОСОБА_7 - науковим співробітником ДУ «Інститут мікробіології та імунології ім. Мечникова НАМН України», що підтверджується довідками про їх доходи від 13 березня 2023 року (а.с. 138, 139 том 1). ОСОБА_7 є особою з інвалідністю другої групи (а.с. 144 том 1).
ОСОБА_1 має у користуванні транспортний засіб, що підтверджується довіреністю від імені ОСОБА_8 від 16 березня 2023 року, який є власником автомобіля (а.с. 134-135 том 1).
З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 07 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с. 140 том 1).
Як вбачається з довідок КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради за № 8195 від 26 грудня 2022 року та КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» за № 1952 від 01 березня 2023 року, ОСОБА_1 на обліку не перебуває (а.с. 142, 143 том 1).
Згідно даних листів Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 квітня 2023 року, від 04 травня 2023 року, від 05 лютого 2024 року та тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та підлягає призову по мобілізації; має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як особа, яка має матір з інвалідністю ІІ групи (а.с. 68, 200, 202-203 том 2, а.с. 144 том 3).
У березні та квітні 2023 року ОСОБА_1 звертався до ГУНП в Харківській області із заявами щодо вжиття заходів до ОСОБА_2 , яка забрала дитину та чинить перешкоди у спілкуванні з нею, викликав з цього приводу наряд поліції (а.с. 118-119 том 1, а.с. 169-170 том 2). ОСОБА_2 також зверталась до органів поліції та до Служби у справах дітей щодо проведення заходів стосовно ОСОБА_1 щодо визначення умов та графіку побачень батька з дитиною (а.с. 73-90 том 2).
Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей від 13 червня 2023 року за № 219, питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, та за рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 . Як зазначено органом опіки та піклування, відповідно до висновку за даними експериментально-психологічного дослідження особистісних особливостей, в ході бесіди ОСОБА_3 повідомила, що планує жити тиждень у мами, тиждень у батька, щоб нікого не образити, проявів невротизації не виявлено, тривожність мінімальна, дівчинка мріє об`єднати батьків, в майбутньому є ризик невротичної поведінки, якщо ситуація та взаємовідносини батьків залишаться незмінними (а.с. 230-231 том 2).
З приводу неправомірності дій посадових осіб при складанні вказаного висновку ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів (а.с. 40-43 том 3).
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звертався до поліції із заявою щодо встановлення місцезнаходження дочки, в ході опрацювання якої працівниками поліції в телефонному режимі проведено бесіду із ОСОБА_2 , яка повідомила про перебування з дочкою на оздоровчому відпочинку, підстав для внесення даних до ЄРДР не встановлено (а.с. 86-89 том 3).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06 вересня 2023 року № 434 встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 (а.с. 96 том 3). З приводу невиконання ОСОБА_2 цього рішення ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування, поліції (а.с. 99-106 том 3).
З 02 жовтня 2023 року ОСОБА_2 прийнята на посаду вихователя гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу «Вишнянський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування, що підтверджується довідкою від 28 вересня 2023 року № 118 (а.с. 113-114 том 3).
З довідки директора Опорного закладу «Рудківська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. В. Жеребного Самбірського району Львівської області» від 27 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається у вказаному закладі (а.с. 115 том 3). За даними характеристики учениці ОСОБА_3 , остання доглянута, охайно одягнута, до уроків готується систематично. Мати ОСОБА_2 приділяє дитині належну увагу (а.с. 116 том 3).
Начальник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області у листі від 11 січня 2024 року зазначив, що ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 на території Рудківської громади у с. Вишня Самбірського району Львівської області. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 29 грудня 2023 року № 72, проведеного Службою у справах дітей, встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Рудківській СЗШ І-ІІІ ст., має значні успіхи у навчанні, також навчається по класу хореографії та фортепіано у Рудківській музичній школі. Умови проживання дитини задовільні. ОСОБА_4 має окрему кімнату, облаштовану відповідними меблями та технікою для відпочинку та навчання дитини, забезпечена шкільним приладдям, одягом, взуттям, засобами гігієни, продуктами харчування, відповідно до віку. За дитиною здійснюється належний догляд, мати піклується про здоров`я, фізичний, психологічний, розумовий розвиток, матеріально утримує. ОСОБА_4 життєрадісна, усміхнена, весела дитина, легко вступає в контакт з працівниками служби (а.с. 143 том 3).
Допитані під час судового розгляду в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зазначили, що мати та батько малолітньої ОСОБА_4 є гарними батьками, які належним чином доглядають за дитиною та мають однакові обов`язки у вихованні дочки. Дитина наразі мешкає разом із матір`ю у Львівській області через постійні ракетні обстріли м. Харкова.
Допитані під час судового розгляду в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зазначили, що як батько дитини, так і мати мають належні умови для проживання їх спільної дитини з одним із них, та мають однакові обов`язки у вихованні дочки. З 2016 року по 2020 рік подружжя мешкало однією сім`єю, проте, через конфліктні ситуації у родині, ОСОБА_2 переїхала проживати до своїх батьків, де мешкала до лютого 2022 року. На даний час з метою забезпечення безпеки дитини через ракетні обстріли у м. Харкові, мати з дитиною виїхали до Львівської області.
ОСОБА_1 надано диск з відеозаписами розмови дочки ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 по телефону, його розмови з дочкою, їх розмови з ОСОБА_2 при дитині, з яких вбачається, що дитина висловлювала бажання жити з батьком, однак не хотіла казати цього при матері; між батьками склались конфліктні відносини, свідком чого була дочка (а.с. 135 том 2).
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
  У частині 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Отже, рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.
Норми міжнародного права та національного законодавства не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема:
- особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності);
- відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною);
- можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків);
- стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги);
- стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо.
Такий висновок є сталий у практиці Верховного Суду (див., зокрема: постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), постанови Верховного Суду: від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 (провадження № 61-12144св20), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21), від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23), від 26 червня 2024 року у справі № 755/9769/21 (провадження № 61-1182св24), від 22 травня 2024 року у справі № 757/13109/21-ц (провадження № 61-2808 св 24).
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.
Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передання йому дитини (постанови Верховного Суду від 12  березня 2025 року у справі №  570/5254/23, від 28 травня 2025 року у справі № 308/16774/22).
 У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів».
Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.
Як встановлено судом, малолітня дочка сторін ОСОБА_4 з липня 2020 року, після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , періодично проживала як з батьком, так і з матір`ю. Наприкінці лютого 2022 року сторони разом із дочкою переїхали до м. Кропивницького, де проживали до травня 2022 року. З 30 червня 2022 року по 12 жовтня 2022 року, за спільною згодою сторін, малолітня ОСОБА_4 проживала з бабою на території Івано-Франківської області. З березня 2023 року дитина постійно проживала з матір`ю у м. Харкові, а з літа 2023 року - у Львівській області. Дитина влаштована до школи, має успіхи у навчанні, за нею здійснюється належний догляд, мати піклується про здоров`я, фізичний, психологічний, розумовий розвиток, матеріально утримує, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 29 грудня 2023 року № 72, проведеним Службою у справах дітей виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області.
Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, при вирішенні спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки дитини та її права на життя. На вказаному наголошено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 449/1019/20 (провадження № 61-15616св23).
З огляду на активні бойові дії та обстріли, що відбуваються на території України та, зокрема, Харківської області, питання забезпечення безпеки дитини, безумовно, є першочерговим. Перебування дитини у Львівській області відповідає меті забезпечення її безпеки, а також дає можливість забезпечення їй навчання в очному режимі.
ОСОБА_1 не надав достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності зміни більш безпечного місця проживання дитини у Львівській області на м. Харків, та визначення її місця проживання з батьком, з огляду на інтереси самої дитини у безпеці та повноцінному навчанні, які переважають над інтересами і бажаннями батьків. ОСОБА_1 не довів обставин, за наявності яких визначення місця проживання дочки з ним матиме більш позитивний вплив на неї.
Суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, виходив з якнайкращих інтересів дитини, взяв до уваги її малолітній вік, тривале проживання разом з матір`ю, особу матері, надав належну оцінку наявним у справі доказам, на підставі яких повно встановив обставини справи, що мають значення для вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та відмову у задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з батьком.
При цьому, ОСОБА_1 не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування з дочкою, участь у її вихованні. Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 умисно перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не виконує рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області №434 від 06 вересня 2023 року, яким встановлено порядок його участі у вихованні малолітньої дочки, на вирішення спору у даній справі не впливають, та у разі наявності відповідних перешкод з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовом про усунення таких перешкод і визначення порядку його участі у вихованні дитини.
Посилання ОСОБА_1 на те, що з липня 2020 року до початку березня 2023 року дочка ОСОБА_3 більшість часу постійно проживала саме з ним та його батьками, відвідувала дитячий садок, гуртки, секції, школу за місцем проживання, у неї сформувався сталий спосіб життя, постійне коло спілкування, друзі та міцні соціальні зв`язки, тоді як мати не приділяла їй достатньої уваги, що підтверджується, зокрема, показаннями свідків, колегія суддів оцінює критично, адже ці обставини мали місце понад два роки тому, при цьому, матеріали справи свідчать про те, що дочка проживала періодично як з батьком, так і з матір`ю, участь у її навчанні та вихованні брали обидва батьки.
Відсутність у матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_2 не є підставою для відмови у задоволенні її позову, з огляду на наявність даних про її офіційне працевлаштування.
Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, де саме наразі проживає дитина та в яких саме умовах, адже за інформацією Служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2024 року ОСОБА_2 разом із дочкою ОСОБА_3 не проживає на території Рудківської міської територіальної громади Самбірського району Львівської області, місце проживання сім`ї службі у справах дітей не відоме, колегія суддів відхиляє, адже на час розгляду справи у суду першої інстанції були відомості про місцезнаходження ОСОБА_2 з дитиною у Львівській області, та доказів на спростування таких даних не було надано. Надані ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою листи Відокремленого структурного підрозділу «Вишнянський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» від 27 червня 2024 року № 219 щодо розірвання ОСОБА_2 договору найму житлового приміщення та Служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2024 року щодо зміни місця проживання ОСОБА_2 не можуть бути прийняті апеляційним судом в силу вимог частини 3 статті 367 ЦПК України, оскільки такі докази ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надавав, поважних причин цього не вказав. До того ж, лист від 13 вересня 2024 року датований вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду, отже такий доказ не існував станом на час розгляду справи судом першої інстанції, що виключає можливість його прийняття апеляційним судом.
Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 повторно вийшла заміж та вагітна, і проживання з новим чоловіком матері та поява дитини від іншого чоловіка може дуже негативно вплинути на психологічний стан ОСОБА_4 , колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів як викладених ним обставин, так і можливого негативного впливу їх на дитину, як-то щодо відсутності догляду з боку матері, неналежного ставлення вітчима до дитини тощо.
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування від 13 червня 2023 року про доцільність визначення місця проживання дочки з батьком, колегія суддів відхиляє, адже у вказаному висновку лише викладено встановлені органом опіки та піклування на підставі даних закладів освіти і охорони здоров`я обставини, однак не наведено жодних мотивів прийняття саме такого рішення. З висновку не вбачається, чи врахована думка дитини, з чого встановлено її більша прихильність саме до батька. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України). Висновок органу опіки та піклування оцінюється судом як один з доказів та не може бути безумовною підставою для задоволення чи відмови у задоволенні позову. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що судом не враховані дані про його особу як батька, є безпідставними, адже судом встановлені всі обставини справи та надано їм належну оцінку.
Посилання ОСОБА_1 на те, що рішення у даній справі жодним чином не впливає та не впливатиме на його права та обов`язки як військовозобов`язаного, колегія суддів не бере до уваги, адже ці питання не були предметом розгляду суду та підставою для відмови у задоволенні його зустрічного позову.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути уваги на те, що кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення.
Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Головуючий                                                        Ю.М. Мальований 

Судді                                                                О.Ю. Тичкова 

В.Б. Яцина