ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 р.	Справа № 440/5676/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025  р. (постановлену  суддею Шевяковим І.С.)  в справі № 440/5676/25 за заявою Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування заходів забезпечення позову в справі № 440/5676/25
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ"  
          до          Головного управління ДПС у Полтавській області                  
          про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:
  
Товариство з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» (в подальшому – ТОВ «П. РІТЕЙЛ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило  визнати протиправним та скасувати Розпорядження Головного управління ДПС у Полтавській області № 3491 від 24.04.2025 р. про припинення дії (анулювання) ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №16010314202400102 терміном дії з 01.07.2024  р. по 01.07.2029 р., видану ТОВ "П.РІТЕЙЛ" на АЗС за адресою: м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка (колишня Серьогіна), будинок 4-Б.
28.04.2025  р. позивач звернувся до Полтавського  окружного адміністративного  суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження № 3491 від 24.04.2025 р. про припинення (анулювання) дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 16010314202400102 терміном дії з 01.07.2024 р. до 01.07.2029 р., видану ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Полтава, вул. Леоніда Каденюка (колишня Серьогіна), 4-Б до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ «П.РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування розпорядження.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 р., яка залишена без змін постановою Другого  апеляційного адміністративного суду  від  17.06.2025 р., заяву задоволено,  зупинено дію Розпорядження №3491 від 24.04.2025 р.  про припинення (анулювання) дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 16010314202400102 терміном дії з 01.07.2024 р.  до 01.07.2029 р., видану ТОВ "П.РІТЕЙЛ" на АЗС за адресою: місто Полтава, вул. Леоніда Каденюка (колишня Серьогіна), 4-Б до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду адміністративної справи № 440/5676/25.
06.05.2025  р. Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про скасування заходів забезпечення адміністративного позову.
В обґрунтування   вищевказаної заяви, позивачем зазначено, що відсутні підстави для вжиття у цьому спорі заходів забезпечення позову за заявою ТОВ "П.РІТЕЙЛ", оскільки вони не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, так як з заяви ТОВ "П.РІТЕЙЛ" не вбачається наявності виняткового, виключного випадку, який би зумовлював існування передбачених процесуальним законом підстав для забезпечення позову й вимагав невідкладного вжиття таких заходів з тією метою, яка закладена законодавцем у інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 р. відмовлено у  задоволенні  вищевказаної заяви.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви  позивача про забезпечення  позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а зазначені обставини існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, тобто,   відповідач фактично не погоджується з заходами забезпечення позову, застосованими ухвалою суду від 29.04.2025 р.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.  За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.  Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі (ч. 8 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в спірних правовідносинах метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову, оскільки анулювання ліцензії  на право роздрібної торгівлі пальним позбавить позивача можливості здійснювати основну діяльність, що може призвести  до розриву відповідних господарських зв`язків, неможливості реєстрації акцизних накладних, вивільнення працівників та може мати наслідком значне утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності позивача.
Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.
Заходи забезпечення адміністративного позову в цій справі вжиті судом у зв`язку з тим, що суд вважає вказаний позивачем у клопотанні захід забезпечення позову є таким, що забезпечить збалансованість інтересів сторін, а захист цих прав та інтересів може стати неможливим або ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.
Суд  апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем ні до суду  першої інстанції, ні до суду  апеляційної інстанції не надано доказів того, що відпали чи зазнали істотної зміни ті обставини, які були підставою та мотивом для прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову в даній адміністративній справі. 
Таким чином, обґрунтовуючи своє клопотання про скасування застосованих заходів забезпечення позову, відповідач не навів достатніх доводів та доказів того, що заходи вжитті ухвалою про забезпечення позову підлягають скасуванню.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується висновком суду першої інстанції  про відмову  у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Полтавській області  про  забезпечення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Полтавського    окружного адміністративного суду від 12.05.2025 р. –  без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 р. по справі № 440/5676/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її ухвалення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  07.07.2025 року