УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/895/24 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О. 
Категорія 39    Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №289/895/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальність «Коллект Центр» 
на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. 
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 77 274,66 грн., судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.
На обґрунтування позову посилалось на те, що 24.10.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/694542, за умовами якого Банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом у розмірі 25 000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 24.10.2023 та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 52,9%.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. 
20 вересня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/380805/82/694542.
10 березня 2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/380805/82/694542.
ТОВ «Коллект Центр» в силу укладеного договору та вимог ЦК України наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконує, гроші за кредитним договором не повертає, має заборгованість, що відображена у розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість в сумі в сумі 77 274,66 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25 489,40 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 43 362,45 грн., заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату складання розрахунку в розмірі 8 422,81 грн., наведене і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Коллект Центр» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув увагу, що відступлення права вимоги щодо заборгованості за кредитним договором № 014/380805/82/694542 від 24.10.2019 між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» відбулось відповідно до умов вказаного договору і за рахунок сформованого портфеля заборгованості, який здійснився в наступному порядку: первісним кредитором у відповідності до критеріїв, визначених у додатку №1 до договору було сформовано портфель заборгованості станом на 17.03.2020, який був викладений та відступлений на підставі Реєстру боржників від 17.03.2020 до Договору відступлення права вимоги на загальну суму. При цьому позивачем по позовної заяви також було додано, платіжне доручення №2 від 17.03.2020 з зазначенням призначення платежу: оплата портфелю згідно договору №114/2-19-F від 20.09.2019, та сумою 1 875 601,63 грн. Таким чином, відступлення заборгованості за кредитним договором № 014/380805/82/694542 від 24.10.2019 відбулось саме 17.03.2020, тобто в період коли правочин за даним кредитним договором між ПАТ « Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений, та вже існувало невиконане зобов`язання відповідача перед первісним кредитором. Також звертає увагу, що норми чинного цивільного законодавства не містять заборони на укладення договору відступлення права вимоги щодо майбутніх прав вимоги, за умови їх набуття продавцем у майбутньому. Таким чином, правова конструкція договору відступлення, укладеного між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал», не суперечить положенням Цивільного кодексу України, а правочин є дійсним.
В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у т.ч. за кредитним договором №014/380805/82/694542 від 24.10.2019, що укладений між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Крім того, вказаний кредитний договір у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнаний, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину. 
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Звертає увагу, що висновок суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості є вірним, оскільки станом на вересень 2019 року у ТОВ «Вердикт Кепітал» не виникло право вимоги через те, що договір про отримання кредитних кошів ще не був укладений, а тому і позивач у справі не набув право вимоги до відповідача в подальшому. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 24 жовтня 2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/694542, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів.
Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору, кредит надається з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною, професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 25 489,40 грн.; оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 489,40 грн. Строк кредиту 48 місяців, з 24.10.2019 по 24.10.2023 (п.1.2.2 кредитного договору); процентна ставка фіксована і становить 52,9% (п. 1.2.3. кредитного договору).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», який підписаний представником банку та ОСОБА_1 , сума кредиту 25 489,40 грн.; строк кредитування 48 місяців; процентна ставка - 52,9% річних; пеня 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с.79, 80).
Також під час розгляду справи було встановлено, що 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19F.
Згідно п. 2.1 укладеного договору на умовах та в порядку, встановленому цим Договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаних в реєстрі Боржників. 
Згідно договору відступлення права вимоги №114/2-19F від 20.09.2019 року під правом вимоги розуміються права грошової вимоги Первісного кредитора до Боржників на дату відступлення права вимоги щодо погашення заборгованостей боржників, визначених Кредитними договорами та інших платежів, що підтверджується Документацією.
Відповідно до витягу Реєстру боржників від 17.03.2020 року до договору про відступлення права вимоги №114/2-19F від 20.09.2019, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/380805/82/694542, яка складається із заборгованості за кредитом - 25 489,40 грн., заборгованості за відсотками - 5 348,96 грн., а також пені у розмірі 2 646,29 грн.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023, відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №014/380805/82/694542, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником ОСОБА_1 . 
Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором розмір заборгованості станом на 15.03.2024 становить 77 274,66 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 25 489,40 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 43 362,45 грн., заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату складання розрахунку в розмірі в розмірі 8 422,81 грн.
За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1  був укладений 24.10.2019 року, натомість договір  відступлення права вимоги №114/2-19F, за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»  відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», був укладений 20.09.2019 року, тобто, на момент укладення договору відступлення права вимоги, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023.
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір відступлення права вимоги був укладений між первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»  та ТОВ «Вердикт Капітал» 20.09.2019 року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до ОСОБА_1  за кредитним договором, укладеним між ними 24.10.2019 року, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором №014/380805/82/694542 в розмірі 77 274,66 грн., оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення відповідного договору вимога до боржника не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.
Оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до  ОСОБА_1  за кредитним договором №014/380805/82/694542, що був укладений 24.10.2019 року, від первісного кредитора -  ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до позивача по справі, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну  скаргуТовариства з обмеженою відповідальність «Коллект Центр» залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий                                               Судді