ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/30301/24	
                                                                                Суддя І інстанції – Дєєв  М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  «А-ЕНЕРГІЯ»  
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 11 березня 2025 року у справі  за адміністративним позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю  «А-ЕНЕРГІЯ»   до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2025 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення у справі № 160/30301/2, яким стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ЕНЕРГІЯ» судові витрати з оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. В іншій частині заяви представника було відмовлено.
Не погодившись  з вказаним додатковим рішенням ТОВ «А-ЕНЕРГІЯ» подало на нього апеляційну  скаргу в якій просить скасувати додаткове   рішення скасувати в частині відмови Позивачу у стягненні судових витрат з Дніпровської митниці на професійну правничу допомогу у розмірі 14375 грн. Ухвалити у цій частині нове додаткове рішення про стягненні судових витрат з Дніпровської митниці на професійну правничу допомогу у розмірі 15375 грн. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що заявлені Позивачем судові витрати є абсолютно співмірними зі складністю справи та її значенням  для позивача та підлягають компенсації  відповідачем у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не обґрунтовано розумність судових витрат позивача  на розгляд справи у суді першої інстанції  у розмірі 1000 грн. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська митниця просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування  судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.  
Задовольняючи частково заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу  суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. відповідають критерію розумності, співрозмірні зі складністю справи та виконаною роботою адвоката, а отже витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктами 1,3 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, перекладача якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта.
У ситуації, що розглядається, між ТОВ «А-ЕНЕРГІЯ» та Адвокатським об`єднанням «ГРУПА БІЗНЕС ПАРТНЕРІВ», в особі керуючого партнера Проскурні Тетяни Володимирівни 11.12.2019 року укладено Договір №51/2019 про надання правової допомоги. 
Згідно з акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.02.2025 року  ТОВ «А-ЕНЕРГІЯ» прийняло надані Адвокатським об`єднанням наступні послуги згідно з договором про надання адвокатських послуг від 11.12.2019 року №51/2019 у рамках судової справи №160/30301/24, виходячи з розрахунку 3000 грн. за годину роботи адвоката:
1) 01.11.2024 – 09.11.2024 року: 6375 грн. за 2,125 год. – підготовка позовної заяви до суду щодо визнання протиправними та скасування рішень Дніпровської митниці щодо класифікації товару та карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
2) 09.12.2024 року: 9000 грн. за 3 год. – підготовка відповіді на відзив.
Всього - 15 375 грн.
Рахунком на оплату від 18 листопада 2024 року №212-160/29967/24 за правничу допомогу у судовій справі №160/29967/24 за договором про надання адвокатських послуг від 11.12.2019 року №51/2019 виставлено до сплати 51000 грн.
Платіжною інструкцією від 22.11.2024 року № 4807, в призначенні платежу якої вказано – оплата за правничу допомогу у судовій справі №160/29967/24 за договором про надання адвокатських послуг від 11.12.2019 року №51/2019 підтверджено сплату 50000 грн. 
На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу заявником надано копії:
-          договору про надання правової допомоги від 11.12.2019 р. №51/2019 з додатками №№1,2;
- акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.02.2025 року;
- рахунку на оплату від 11.12.2019 року №51/2019 від 18 листопада 2024 року №212-160/29967/24;
- платіжної інструкції від 22.11.2024 року № 4807.
Суд першої інстанції надаючи оцінку розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, вірно врахував те, що 13.11.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, роз`єднано позовні вимоги у справі № 160/29967/24 у 8 самостійних проваджень.
При цьому всі оскаржувані рішення у первісному позові, прийняті з аналогічних підстав, обґрунтовуються аналогічними доводами на підтвердження яких, до позову долучено аналогічні докази.   
Крім того рахунком на оплату за правничу допомогу у судовій справі №160/29967/24 за договором про надання адвокатських послуг від 11.12.2019 року №51/2019 від 18 листопада 2024 року №212-160/29967/24 виставлено до сплати 51000 грн., а платіжною інструкцією від 22.11.2024 року № 4807, в призначенні платежу якої вказано – оплата за правничу допомогу у судовій справі №160/29967/24 за договором про надання адвокатських послуг від 11.12.2019 року №51/2019 підтверджено сплату 50000 грн.
Крім іншого суд першої інстанції  врахував  що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції надає оцінку співмірності заявленої позовної вимоги із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Виходячи з аналізу документів наданих представником позивача на підтвердження витрат на правничу (правову) допомогу, враховуючи категорію та складність справи, ціну та предмет позову, а також наявність сталої судової практики щодо спорів з даним предметом позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справедливим, розумним та співмірним розміром професійної правової допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача  є 1 000,00 грн. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції. 
Враховуючи викладене підстави для скасування додаткового судового рішення відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  «А-ЕНЕРГІЯ»   – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 11 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 12 серпня 2025 року.          
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова