Номер провадження: 22-ц/813/3006/25 
Справа № 522/10083/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, витребування майна та демонтування (знесення) перешкод,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
У червні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просили: 
1) визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 10 травня 2007 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; 
2) припинити право власності ОСОБА_4 на цю квартиру; 
3) витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на їхню користь прохід (арку) № 1 житлового будинку АДРЕСА_2 ; 
4) демонтувати (знести) всі перешкоди (стіни, двері та інше) в забудованому проході (арці) № 1 та збільшити ширину проходу до нормованої ширини в коридорі загального користування (сходова клітина) XI у другій парадній на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу (знесення) всіх перешкод (стіни, двері та інше) за рахунок ОСОБА_4 або з компенсацією з неї відповідних витрат особі, яка їх понесла.
На обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони є власниками квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_6 у цьому будинку. До 2007 року вона провела реконструкцію своєї квартири, добудувала стіни та окремий вихід з квартири шляхом захоплення проходу (арки) та коридору загального користування (сходової клітини).
Реконструкція квартири проведена відповідачем з порушенням протипожежних та будівельних норм.
Приєднавши прохід (арку) та коридор до площі свої квартири відповідач створила перешкоди в безпечній евакуації мешканців будинку на випадок виникнення пожежі та порушила їхні права на користування спільним сумісним майном.

Процесуальний рух справи.
       у суді першої інстанції:
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, витребування майна та демонтування (знесення) перешкод залишено без задоволення.
Суд першої інстанції виходив з того, що проведена до 2007 року реконструкція квартир із перекриттям другого в`їзду (проходу) до внутрішнього двору була вчинена без порушення протипожежних вимог та будівельних норм, а відтак не може створювати позивачам перешкод у користуванні належними їм квартирами.

       у суді апеляційної інстанції:
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в позові ОСОБА_1 .
Проведена реконструкція квартири відповідача вчинена без порушення протипожежних вимог та будівельних норм. Квартира, до складу якої входить приміщення площею 21,1 кв.м, що розташоване в колишньому проході арки та коридор 5,5 кв.м, прийнята в експлуатацію та право власності на цю квартиру зареєстровано за відповідачем в установленому законом порядку.

у суді касаційної інстанції:
Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції вмотивована тим, що на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_1 , надала суду, серед іншого, висновок № ED-2401-1-1515.20 будівельно-технічного експертного дослідження від 29 травня 2020 року, згідно з яким забудований прохід (арка) та коридор загального користування (сходова клітина) XI в житловому будинку АДРЕСА_2 шляхом влаштування стін і дверей для окремого проходу до квартири АДРЕСА_6 створюють перешкоди на шляхах евакуації.
Крім того, матеріали справи містять рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 липня 2014 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року в справі № 522/28042/13-ц за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_5 , третя особа – ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії, визнання прибудови незаконно зведеної та її знесення, відкриття проходу до двору житлового будинку.
Предметом розгляду в зазначеній справі, у якій відповідач брала участь, було, у тому числі, законність її дій при проведенні перекриття спірного проходу (арки) до житлового будинку. Судовими рішення, що набрали законної сили, зокрема встановлено, що внаслідок закриття цього проходу відповідач порушила державні будівельні норми, протипожежні правила, а також права інших мешканців житлового будинку.
Проте суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, жодної оцінки цим доказам не надав, не з`ясував, чи отримувала відповідач згоду співвласників будинку на перепланування приміщень, що перебували в їхній спільній власності, внаслідок чого передчасно погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, всі співвласники квартир, які знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_2 є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, а саме колишньої проходу (арки) та проходу в коридорі загального користування. Тобто, відповідач ОСОБА_4 захопила спільне сумісне майно всіх власників квартири в будинку шляхом проведення реконструкції та приєднання проходу (арки) і проходу в коридорі до площі своєї квартири. Наявність відповідного факту захоплення вже достатньо для порушення законних прав позивача по справі та апелянта. Однак, суд першої інстанції відповідних обставин не врахував, а висновки суду викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та постановлення нового рішення про задоволення позовної заяви в повному обсязі. Таким чином, позивачка вірно та ефективно вибрала спосіб захисту своїх порушених прав (щодо наявності порушеного права, а саме захоплення відповідачкою спільного майна спір відсутній, навіть відповідачі визнають такі обставини), однак суд першої інстанції відповідних обставин не врахував, а висновки суду викладені в рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_7 , що підтверджується інформаційною довідкою №256578012 від 14.05.2021.
Згідно з договорами купівлі-продажу від 01.08.2005 №15602 та №15601 ОСОБА_4 набула право власності на квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 .
Розпорядженням Приморської районної адміністрації №2321 від 19.06.2006 призначено державну приймальну комісію про прийняття в експлуатацію закінченого реконструкцією об`єктів квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 , з об`єднанням в одну самостійну квартиру.
Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 30.03.2007 було затверджено прийняття в експлуатацію квартири, утвореної внаслідок реконструкції квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 .
Вказаний акт підписаний, у тому числі, представником органу державного пожежного нагляду.
10 травня 2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації №658 від 04.04.2007 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_8 .
З технічного паспорта №11303255, виготовленого 18.05.2006 та перевіреного КП «ОМБТІ та РОН» 29.02.2008 вбачається, що спірний арочний прохід до внутрішнього двору, є, відповідно, підсобним приміщення площею 21.1 м.кв., та входить до складу квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності та побудована в наслідок узгодженої реконструкції квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_6 .
Відповідно до листа Державного департаменту пожежної безпеки №36/4/х-374 від 13.10.2009 органами державного пожежного нагляду Одеської обл. 26.06.2006 за №793 ОСОБА_4 погоджено проектне рішення. У листі зазначено, що орган державного пожежного нагляду повідомлений про розпорядження Приморської районної адміністрації 658 від 04.04.2007 на підставі якого 10.05.2007 Виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_8 . Додатково в листі зазначено, що при погодженні технічного заключення порушення протипожежних вимог будівельних норм не виявлено.
Головним управлінням МНС України в Одеській області перевіркою з виходом на місце встановлено, що вхід у двір трьох поверхового житлового будинку АДРЕСА_2 здійснювався через два арочних проїзди, розташованих один від другого на відстані 17 метрів з габаритами 2.7х4 метри, архітектурне рішення яких не дає можливості для проїзду пожежної техніки, а також малогабаритних автомобілів у зв`язку з неможливістю проведення маневрування у внутрішньому дворі за рахунок малої площі.
Такі ж дані зазначені у листі Управління з питань наглядово-профілактичної діяльності УМНС України в Одеській області №ш-185/12-3 від 12.10.2007.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Так, відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції послався на те, що проведена до 2007 року реконструкція квартир із перекриттям другого в`їзду (проходу) до внутрішнього двору була вчинена без порушення протипожежних вимог та будівельних норм, а відтак не може створювати позивачам перешкод у користуванні належними їм квартирами.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що реконструкція квартири здійснена відповідачем з порушенням протипожежних вимог та будівельних норм та з порушенням її права власності на спільне сумісне майно багатоквартирного будинку.
За змістом статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, – за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.
Згідно з пунктом 1.4.4 цих Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.
Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися, зокрема згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності (пункт 1.4.5 Правил).
Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
На підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_1 надала суду, серед іншого, висновок № ED-2401-1-1515.20 будівельно-технічного експертного дослідження від 29 травня 2020 року, згідно з яким забудований прохід (арка) та коридор загального користування (сходова клітина) XI в житловому будинку АДРЕСА_2 шляхом влаштування стін і дверей для окремого проходу до квартири АДРЕСА_6 створюють перешкоди на шляхах евакуації.
Посилання сторони відповідача на те, що згідно із вказаним висновком експерт не була повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у зв`язку з чим експертне дослідження, апріорі не може вважатись об`єктивним, не відповідає вимогам процесуального Закону та не може бути прийнято судом у якості доказу по справі, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 95 ЦПК України даний висновок є письмовим доказом, який повинен оцінюватися як апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами, поданими сторонами для визначення підстав для обґрунтування позовних вимог.
На виконання ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №754/6422/21 (провадження №61-10784св22).
Крім того, матеріали справи містять рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 липня 2014 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року в справі №522/28042/13-ц за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_5 , третя особа – ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії, визнання прибудови незаконно зведеної та її знесення, відкриття проходу до двору житлового будинку.
Предметом розгляду в зазначеній справі, у якій відповідач брала участь, було у тому числі, законність її дій при проведенні перекриття спірного проходу (арки) до житлового будинку. Судовими рішення, що набрали законної сили, зокрема встановлено, що внаслідок закриття цього проходу відповідач порушила державні будівельні норми, протипожежні правила, а також права інших мешканців житлового будинку.
Доказів того, що відповідач отримувала згоду співвласників будинку на перепланування приміщень, що перебували в їхній спільній власності, ОСОБА_4 не надано. Крім того, саме по собі подання позову трьома співвласниками будинку свідчить про незгоду з переплануванням приміщень.
Негаторний позов – це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.
Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Враховуючи зазначене, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 10 травня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , а також про демонтування (знесення) всіх перешкод (стіни, двері та інше) в забудованому проході (арці) №1 та збільшення ширини проходу до нормованої ширини в коридорі загального користування (сходова клітина) XI у другій парадній на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу (знесення) всіх перешкод (стіни, двері та інше) за рахунок ОСОБА_4 або з компенсацією з неї відповідних витрат особі, яка їх понесла, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог витребування майна з чужого незаконного володіння.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.
Необхідно, щоб на момент виконання рішення суду про витребування майна у відповідному державному реєстрі володільцем цього майна був (залишався) відповідач.
З матеріалів справи вбачається, що позивачі і відповідач є співвласниками квартир у одному будинку, а тому є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Верховний Суд неодноразово наголошував увагу на неможливості одночасного пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (оскільки віндикація - це позов неволодіючого власника до володіючого не власника (ст. 387 Цивільного кодексу України)) і про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном (оскільки негаторний позов - це позов про захист права власності від порушень, не пов`язаний із позбавленням володіння (ст. 391 Цивільного кодексу України)), зокрема цей висновок сформовано у постанові Верховного Суду № 910/19865/17 від 21.08.2018 року.
В даному випадку до ОСОБА_4 було заявлено, у тому числі, вимогу про витребування майна (віндикаційний позов). У такому випадку подання вимог віндикаційного характеру не може бути застосовано, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про припинення права власності, то колегія суддів звертає увагу на таке. 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року в справі № 337/3659/15-ц (провадження № 61-2512св18) вказано, що «застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Колегія суддів зазначає, що припинення права власності є неефективним способом захисту права позивача ОСОБА_1 , оскільки порушене право позивача захищено судом шляхом задоволення вимог про усунення перешкод у користуванні шляхом демонтажу та визнання недійсним свідоцтва про право власності, що є ефективним способом захисту. Тому у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про припинення права власності належало відмовити саме з цієї підстави.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про часткове задоволення вимог позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року скасувати.
Постановити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, витребування майна та демонтування (знесення) перешкод задовольнити частково.
Визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 10 травня 2007 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .
Демонтувати (знести) всі перешкоди (стіни, двері та інше) в забудованому проході (арці) № 1 та збільшити ширину проходу до нормованої ширини в коридорі загального користування (сходова клітина) XI у другій парадній на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу (знесення) всіх перешкод (стіни, двері та інше) за рахунок ОСОБА_4 або з компенсацією з неї відповідних витрат особі, яка їх понесла.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 30 червня 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       С.М. Сегеда