Номер провадження: 33/813/1589/25
Номер справи місцевого суду: 946/1320/25 
Головуючий у першій інстанції Швець В. М. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І., при секретарі судового засідання Губар Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Cтягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає що постанова суду незаконна та необґрунтована, просить її скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не отримував копію оскаржуваної постанови, та не ознайомлений з матеріалами справи.
Розгляд справи проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Апеляційний суд вважає, що на стадії розгляду апеляційної скарги на оскарження постанови суду першої інстанції, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що учасник справи, будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Вказаною нормою визначено, що з дня винесення постанови починає обраховуватись строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до наведеної норми, апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду ухвалена 04.03.2025 року, а тому строк на апеляційне оскарження обчислюється із зазначеної дати та закінчився 14.03.2025.
Відповідно до штампу на поштовому конверті апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 13.06.2025, тобто із пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку (а.с. 19).
Заявивши про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт не зазначив про існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення ОСОБА_1 необхідних процесуальних дій у визначений законом строк, не залежали від його волевиявлення, та виникли протягом строку, який пропущено.
Так, ОСОБА_1 особисто приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, був присутній в судовому засіданні 04.03.2025 (а.с. 11) та в цей же день сплатив як штраф, так і судовий збір (а.с. 12, 13).
Більш того, апеляційний суд наголошує, що в оскарженій постанові роз`яснено порядок та строки її оскарження.
Доказів про те, що судом чинились будь-які перешкоди в отриманні інформації чи копії судового рішення після оголошення в межах строку на апеляційне оскарження, апелянтом не надано, і на такі обставини він також не посилається.
Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 не надав та не посилається на інші обставини, що перешкоджали реалізувати своєчасно своє право на оскарження постанови суду.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що правова необізнаність не може визнаватися поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не є обставиною непереборною. Зокрема, необізнаність долається через можливість отримання гарантованої державою безоплатної правової допомоги, якою ОСОБА_1 в суді 1-ої інстанції не скористався, як і не реалізував вказане право в межах строку на апеляційне оскарження, а навпаки сплатив накладений на нього постановою суду штраф разом із судовим збором на користь держави.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, приймала участь у судовому засіданні, обставини викладені у клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги не є поважними або такими, що були б об`єктивно непереборними, та не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у визначений законом строк, і під час апеляційного перегляду таких причин також не встановлено, тому апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови відсутні, тому у задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
При вирішенні питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2025 року, тому апеляційна скарга разом із доданими матеріалами підлягає поверненню апелянту.
Керуючись ст.ст. 7, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути апелянту – ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Ю.І. Кравець