ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року           справа №243/1351/25 

м. Дніпро

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2025 року у справі № 243/1351/25 (головуючий І інстанції Воронков Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

                                                              У С Т А Н О В И В:       

ОСОБА_1 звернулась до суду з прозовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, в якому позивачка зазначала, що постановою серії ЕНА №3977516 від 31.01.2025 року її було визнано винною у скоєні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн.                     Вважає, що вона була безпідставно притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, а постанова про накладення адміністративного стягнення необґрунтована та така, що не відповідає нормам закону. Крім того, долучений відеодоказ не підтверджує факт вчинення нею правопорушення, оскільки її зупинка була викликана виключно з метою посадки пасажира. Просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3977516 від 31.01.2025 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2025 року у справі № 243/1351/25 у задоволенні позову – відмовлено.    
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зупинка транспортного засобу була обумовлена саме тим, що була необхідність забрати пасажира, а саме батька позивачки, який перебував у сервісному центрі по ремонту телефонів, оскільки його телефон був пошкоджений і не мав зв`язку, а тому, під`їхавши позивач забрала його саме за цією адресою.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно постанови серії ЕНА №3977516 від 31.01.2025 року, яка винесена командиром роти 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві капітаном поліції Дринь С.М. вбачається, що 31.01.2025 року о 16 год. 13 хв. в м. Київ, вул. Антоновича (Горького), 50, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснила зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначено дорожнім знаком 5.11, чим порушила п.17.1 ПДР – на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка ін. транспортних засобів на цій смузі та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн.
Судом досліджено відео файл, на якому відображена процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі, мопедів, мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів) на цій смузі.
Дорожній знак 5.11 передбачає "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, мопедів, мотоциклів (за винятком мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху. Водію, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.
Згідно вимог ч.3 ст. 122 КУпАП, передбачено, у тому числі, порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 77 КАС визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом досліджено відео файл, на якому відображена процедура виявлення правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи зміст вище вказаного відео файлу суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечувала факт зупинки та залишення нею автомобіля на деякий час. Так, у своїх поясненнях працівнику патрульної поліції ОСОБА_1 вказала, що вона чекала батька у автомобілі на дозволеному місці, після цього під`їхала до крамниці, вийшла з автомобіля, зустріла батька та допомогла останньому сісти у автомобіль, після чого продовжила рух. Причину зупинки у недозволеному місці обумовила браком часу.
Судом першої інстанції зазначено, що аналогічні пояснення ОСОБА_1 надала у судовому засіданні.
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність посилання позивачки, як на підстави для обґрунтування позовних вимог, на винятки, що передбачені п. 5.11 ПДР України «У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини».
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку мала місце не посадка пасажиру, а саме зупинка транспортного засобу, що є прямим порушенням вимог п. 17.1 ПДР України.
Суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що зупинка була обумовлена віком та станом здоров`я батька (вади слуху). На думку суду, вказані обставини жодним чином не перешкоджали позивачці зупинити автомобіль у дозволеному місці, зустріти батька, проводити його до автомобіля та продовжити рух.
На користь висновку суду першої інстанції свідчить і показання самої позивачки, яка в судовому засіданні вказала, що перешкод для зупинки у встановленому місці вона не мала, а її дії були обумовлені виключно браком часу.
Судом першої інстанції також зазначено, що окрім того, зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 її права; заперечення з боку ОСОБА_1 не висловлювалися, поведінка працівників поліції була поважлива та толерантна, що робить неслушними доводи позовної заяви в цій частині.
Аналізуючи наявні по справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскаржувана постанова серії ЕНА №3977516 від 31.01.2025 року є правомірною, підстави для її скасування відсутні, а тому, в задоволенні позову слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2025 року у справі № 243/1351/25 - залишити без задоволення.                                  
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2025 року у справі № 243/1351/25 - залишити без змін.                                                
Повне судове рішення складено 24 липня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                                                  А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                І.В. Геращенко