ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/14262/21                                                                     

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 червня 2025 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.
За участю секретаря: Мірошниченко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року, суддя Непочатих В.О., за заявою Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області, яким просив стягнути з Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області на його користь 531 413,52 грн на відшкодування шкоди, яку зазнав позивач внаслідок дії ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , шляхом безспірного списання 531 413,57 грн шкоди, яку він зазнав внаслідок дії ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII. 
Постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області задоволено частково, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 січня 2023 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відшкодування шкоди закрито.
Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2023 року справу № 750/14262/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відшкодування шкоди, передано для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року, зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області здійснити на користь ОСОБА_1 безспірне списання з державного бюджету 531 413,52 грн матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту. 
27 січня 2025 року Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою в якій просив: змінити спосіб виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 750/14262/21 в частині: «Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області здійснити на користь ОСОБА_1 безспірне списання з державного бюджету 531413,52 грн матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту» шляхом обрання належного способу виконання: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 531413,52 грн матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту», зазначивши при цьому боржником державу Україна.
Заяву обґрунтовано тим, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 750/14262/21 залишається невиконаним, оскільки функція виконання судового рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України, покладена на Державну казначейську службу України, а не на заявника.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про зміну способу виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення суду у справі №750/14262/21.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 750/14262/21, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди було задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області здійснити на користь ОСОБА_1 безспірне списання з державного бюджету 531413,52 грн матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Разом з тим, у відповідності з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII відповідно до якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способам. Змінюючи спосіб і порядок судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. 
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі №759/1928/13-а.
Колегія суддів зазначає, що "поняття "спосіб і порядок" виконання суднового рішення мають спеціальне значення, яку стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею КАС України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.
Для зміни способу виконання суднового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання суднового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області не надано доказів на підтвердження наявності обставин, що роблять неможливим виконання рішення суду.
При цьому, встановлення порядку і способу виконання судового рішення повинно забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.
Таким чином, обраний Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 531413,52 грн матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту не узгоджується зі змістом статті 378 КАС України та потягне за собою фактично зміну судового рішення по суті, що є неприпустимим, оскільки рішення у справі набрало законної сили, та матиме наслідком зміну обраного судом способу відновлення порушеного права позивача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, оскільки встановлені судом обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення, а тому відсутні підстави для застосування процесуального інституту встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.
Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи дане рішення, враховує вимоги статті 2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 195, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України. 

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Кобаль М.І.

                                                                                                    Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 25 червня 2025 року.