Справа № 452/2873/24                                Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О. 
Провадження № 22-ц/811/362/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Cекретар Іванова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу № 452/2873/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  - адвоката Гусєва Павла Володимировича на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 грудня 2024 року у справі № 452/2873/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за кредитними договорами

в с т а н о в и в :

       29 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»» (далі по тексту ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитними договорами у розмірі 115 424,18 грн.
       В обґрунтування покликається на те, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем у справі укладено наступні кредитні договори: 1) №R01.00603.006301738 від 31.01.2020 за яким банком відповідачу надано кредит у сумі 12218,19 грн.; 2) №R01.00603.006302165 від 31.01.2020 за яким банком відповідачу надано кредит у сумі 16022,94 грн.; 3) №R01.00603.006302180 від 31.01.2020 за яким банком відповідачу надано кредит у сумі 24969,15 грн.
       ПАТ«Ідея Банк» зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами виконало в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання за такими договорами належним чином не виконує довготривалий строк, у зв`язку з чим, станом 19.12.2023 у останнього за цими договорами утворилась заборгованість у загальному розмірі 115424,18 грн та складається з заборгованості:
1) по кредитному договору від 31.01.2020 №R01.00603.006301738 – 26056,55 грн., з яких: 12029,80 грн. – заборгованість за кредитом; 14026,75 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками;
2) по кредитному договору від 31.01.2020 №R01.00603.006302165 – 35565,19 грн., з яких: 15787,11 грн. – заборгованість за кредитом; 19778,08 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками;
3) по кредитному договору від 31.01.2020 №R01.00603.006302180 – 53802,44 грн., з яких: 24676,44 грн. – заборгованість за кредитом; 29126,00 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
       За договорами факторингу, укладеними між ПАТ "Ідея Банк" і ТОВ "Оптима Факторинг" від 19.12.2023 та між ТОВ "Оптима Факторинг" та ТзОВ «ФК «Профіт від 22.12.2023 - позивач набув прав вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами. Просило позов задоволити.
       Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 грудня 2024 рокупозов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»» заборгованість за кредитними договорами: № R01.00603.006301738 від 31.01.2020; № R01.00603.006302165 31.01.2020 та № R01.00603.006302180 від 31.01.2020 у розмірі 115424,18 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн.
       Рішення суду оскаржив представник відповідача-адвокат Гусєв П.В. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення в частині стягнення судових витрат ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд не направив відповідачу копії позовної заяви у зв`язку з чим позбавив його можливості скористатися правом щодо визнання позовних вимог та заперечення щодо розподілу судових витрат. 
       В матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт за наявності якого можливо зрозуміти, які саме роботи було виконано за даним договором про надання правової допомоги.        Матеріали справи не містять доказів оплати за надані послуги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу. 
       Стягнуті судом витрати вважає завищеними, тому підлягають зменшенню.
       Просить рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні витрат на правову допомогу і розподілити судові витрати у відповідності до визнання позовних вимог.
       Відзив на апеляційну скаргу він позивача не надходив, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
       Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. 
       Ухвалою судді від 22.04.2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 та надано адвокату Гусєву П.В. можливість взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представник відповідча- адвокат ГусєвП.В. на зв`язок не вийшов.
       Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що оскільки апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, то в решті рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн поклав на відповідача з тих підстав, що такі витрати позивачем понесені і така правова допомога йому надавалася.
       З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.
       Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
       Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом першим частини другої вказаної статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
       З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою в інтересах ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся їх представник – адвокат Павленко С.В.
       При зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн.
       В позовній заяві представник ТОВ «ФК«Профіт Капітал» - адвокат Павленко С.В. зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести до закінчення розгляду справи становить 21000 грн.
       Просив стягнути окрім заборгованості за кредитними договорами, сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21000 грн.
       В підтвердження факту надання правової допомоги, до позовної заяви було долучено наступні документи:
фотокопію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ»;
фотокопію додатку до угоди №11 від 23 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року;
фотокопію акту №19 прийому-передачі реєстру боржників від 23 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року;
фотокопію акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року;
фотокопію статуту адвокатського об`єднання «Правовий діалог»;
платіжну інструкцію в національній валюті від 13 червня 2024 року №760 про сплату ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» 182000 грн оплати правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.09.2021, відповідно до акту приймання-передачі №1 від 12.06.2024 року;
витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 18 березня 2024 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал»;
фотокопію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи – ТОВ«ФК «Профіт Капітал»;
фотокопію додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №647 серія ФК;
фотокопія довіреності ТОВ «ФК «Профіт Капітал» від 10.11.2023 року на уповноваження адвоката Павленка С.В. представляти їхні інтереси;
фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Павленко С.В. та фотокопію посвідчення адвоката Павленко С.В.
       За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим – з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди – у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. При цьому договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)
У вищезгаданій додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України, законодавцем принципово, по-новому, визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат слід враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Судом встановлено, що адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» в особі адвоката Павленка С.В., в суді першої інстанції представлялися інтереси ТОВ ФК «Профіт Капітал» у вирішенні питання стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами №R01.00603.006301738, №R01.00603.006302165, №R01.00603.006302180 від 31 жовтня 2020 року.
Згідно п.1.1 договору про надання правової допомоги, об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору.
Пунктом 1.2. договору про надання правової допомоги передбачено, що перелік боржників, щодо яких доручається вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього договору, зазначаються в реєстрі.
Додатковою угодою №11 адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» та ТОВ ФК «Профіт Капітал» погодили розмір винагороди щодо ведення справи зазначеної в реєстрі боржників – 7000 грн.
Згідно акту №19 від 23 травня 2024 року адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» прийняло від ТОВ ФК «Профіт Капітал» реєстр боржників згідно з умовами договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 23 вересня 2021 року щодо 26 кредитних договорів, до складу яких увійшли три кредитні договори, які є предметом спору в даній справі.
Згідно акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року, адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» надало ТОВ ФК «Профіт Капітал» правову допомогу, визначену п.п. 3.1.9 договору про надання правової допомоги, а саме було надано консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проєкт позовної заяви для направлення до суду. Актам передбачено розмір винагороди щодо звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 – 21000 грн.
Згідно платіжної інструкції в національній валюті від 13 червня 2024 року №760, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило на користь адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» 182000 грн за правову допомогу за договором №28092021-1 від 28.09.2021, відповідно до акту приймання-передачі №1 від 12.06.2024 року.
Враховуючи наведене, наявні підстави вважати доведеним з сторони позивача факт сплати ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» 21000 грн за надання правової допомоги.
Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» була надана ТОВ «ФК «Профіт Капітал»правова допомога, пов`язана з звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за трьома кредитними договорами.
З наявної в матеріалах справи судової повістки про виклик до суду, адресованої ОСОБА_1 , до якої було додано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, вбачається, що поштове відправлення з вказаними документами було доставлено адресату 19 вересня 2024 року. З цього моменту, ОСОБА_1 та його представник не зверталися до суду першої інстанції із заявою щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку з її неспівмірністю чи із заявою про визнання позову.
       Доводи апеляційної скарги щодо не отримання представником ОСОБА_1 - адвокатом Гусєвим П.В. позовної заяви з додатками під час розгляду справи в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки матеріали справи містять докази надіслання ОСОБА_1 та отримання ним копії позовної заяви з додатками 19 вересня 2024 року.
Суд першої інстанції не мав обов`язку виготовляти копію позовної заяви з додатками та надсилати їх представнику ОСОБА_1 який вступив в розгляд справи, в той же час, такий представник не був позбавлений можливості скористатися своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи та надати суду свої пояснення.
Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі, якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач та його представник в суді першої інстанції не зверталися до суду з заявою про визнання позову, суд не мав підстав для застосування норм ч.1 ст.142 ЦПК України та повернення позивачу частини судового збору, сплаченого при поданні позову.
Колегія суддів вважає доведеним із сторони позивача розмір судових витрат пов`язаних з сплатою судового збору та витрат понесених за надання правової (правничої допомоги), оскільки такі витрати є реальними, розумними, справедливими та такими, що відповідають складності справи та обсягам виконаних робіт адвокатом в даній справі.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, не дають підстав вважати їх неправильними. 
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн.
Вирішуючи питання судових витрат, судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусєва Павла Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 грудня 2024 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року.
Доповнення інформації про учасника справи- відповідача ОСОБА_1 :
       Відповідач ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 ., моб.тел.  НОМЕР_1 ; 063-578—28-89.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк