ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 р.	Справа № 440/4731/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Торговий дім "Маяк" ТОВ "Агрофірма "Маяк" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, повний текст складено 16.05.25 року по справі № 440/4731/24
          за позовом            Дочірнього підприємства "Торговий дім "Маяк" ТОВ "Агрофірма "Маяк"  
          до            Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області                    
          про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:
Дочірнє підприємство "Торговий дім "Маяк" ТОВ "Агрофірма "Маяк" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, а саме просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00064210705 від 19.07.2023.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 у задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства "Торговий дім "Маяк" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агофірма "Маяк"  відмовлено.
Дочірнє підприємство "Торговий дім "Маяк" ТОВ "Агрофірма "Маяк", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу , вважає , що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, а його висновки є такими, що не ґрунтуються на оцінці належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів в розумінні статей 73 - 76 КАС України та на всебічному, повному дослідженні обставин справи. Посилається на те , що в матеріалах справи відсутні докази наявності законних підстав для проведення фактичної перевірки позивача, оскільки контролюючим органом не було надано жодних доказів наявності або отримання ним в установленому законодавством порядку відповідної інформації, яка б надавала йому право на проведення перевірки згідно з пп. 80.2.2 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України саме магазину «Рідне село» за адресою м. Полтава, вул. Володимира Козака, 14. Така недоведеність згідно останньої практики Верховного Суду, викладеної постанови  від 06 травня 2025 року у справі №580/2628/24 має братися до уваги при вирішенні питання щодо незаконності перевірки та відсутності правових наслідків такої, а відповідно, прийняте за результатами такої перевірки податкове повідомлення - рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, вважає , що суд першої інстанції самоусунувся від необхідного аналізу передумов проведення фактичної перевірки та не надав оцінки документам на підставі яких видано наказ "Про проведення фактичної перевірки" №1250-П від 12 травня 2023 року, тобто не оцінив зміст наказу в контексті існування відповідної фактичної підстави проведення перевірки, яка є передумовою для її проведення перевірки. Вважає . що перевірка ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» в магазині «Рідне село» за адресою м. Полтава вул. Володимира Козака, 14, проведена за відсутності фактичних законних підстав для її проведення (наказ оформлений з порушенням пункту 81.1 статті 81 ПК України), а тому акт цієї фактичної перевірки та ППР від 19.07.2023 є протиправними та підлягає скасуванню. Також, звертає увагу , що  на складі магазину «Рідне село» за адресою м. Полтава вул. Володимира Козака, 14 за період проведення фактичної перевірки знаходились алкогольні напої з акцизними марками старого зразку, а також те, що контролюючий орган в Акті фактичної перевірки від 24.05.2023 не виокремив алкогольні напої шо марковані акцизними марками попереднього (старого) зразка (без штрихового коду), та які були реалізовані в межах придатності такого напою до споживання позивачем, та алкогольні напоїв з акцизними марками із зазначенням штрихового коду вважаємо протиправним та незаконним висновок суду першої інстанції, що встановлені перевіркою порушення позивачем у ході судового розгляду справи не спростовані. Суд першої інстанції безпідставно не розглянув клопотання про визнання податкової інформації до акта (довідки) фактичної перевірки № 5520/16/31/РРО/37301974 від 24.05.2023 року (Додаток № 1, Додаток № 2) та розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за результатами фактичної перевірки акт № 002631 від 24.05.2023 року недопустимими, недостовірними та неналежними доказами від 05.05.2025, що свідчить про недотримання норм процесуального права. Також, суд першої інстанції не врахував приписи п. 4.1.4 ст. 4 ПК України згідно якої контролюючий орган мав приймати на користь платника податків рішення, якщо є будь-які сумніви щодо трактування прав та обов`язків платника податків, виходячи з презумпції правомірності рішень на користь платника податків, а тому оскаржувана ППР є протиправною та підлягає скасуванню. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі . просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 по справі № 440/4731/24,  ухвалити нове судове рішення, яким задовільнити позовні вимоги у повному обсязі.
ГУ ДПС у Полтавській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 по справі № 440/4731/24 прийняте відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим. Вказує, що зміст наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 12.05.2023 № 1250-П про проведення фактичної перевірки ДП «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАЯК» ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК» є таким, що відповідає вимогам, встановленим ПК України, прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення, що узгоджується із висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постановах від 26.03.2024 по справі № 420/9909/24, від 28.05.2024 по справі № 280/1431/23. Застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 150 відсотків вартості товарів проданих з порушенням, відповідно до висновків акту фактичної перевірки від 24.05.2023 № 5520/16/31/ РРО/37301974 є обґрунтованим. Вважає доводи апеляційної скарги помилковими та просить  залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 по справі № 440/4731/24 – без змін.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги і обґрунтування апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.
Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Дочірнє підприємство “Торговий дім “Маяк” ТОВ “Агрофірма “Маяк” зареєстроване як юридична особа та основним видом його діяльності є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
12 травня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) винесено наказ “Про проведення фактичної перевірки” №1245-П, яким наказано провести з 15 травня 2023 року фактичну перевірку тривалістю 10 діб ДП “ТД “Маяк” ТОВ “Агрофірма “Маяк” за місцем фактичного провадження діяльності: магазин “Рідне село”, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Володимира Козака,14, за період з 01.07.2020 по закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку. 
24 травня 2023 року на підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області №1245-П від 12 травня 2023 року та направлень на перевірку №2219 від 12 травня 2023 року та №2220 від 12 травня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведена фактична перевірка магазину “Рідне село”, що знаходиться за адресою: м. Полтава,  вул. Козака,14 суб`єкта господарської діяльності ДП “ТД “Маяк” ТОВ “Агрофірма “Маяк”, за результатами якої складено акт №5520/16/31/РРО/37301974 від 24 травня 2023 року.
Згідно висновків акту перевірки №5520/16/31/РРО/37301974 від 24 травня 2023 року встановлено порушення ДП “ТД “Маяк” ТОВ “Агрофірма “Маяк” вимог пунктів  1, 2, 11 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями), Положення про форму та зміст розрахункових документів (електронних розрахункових документів), затвердженого наказом МФУ від 21 січня 2016 року №13, оскільки суб`єкт господарювання не забезпечив проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (РРО) для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: згідно чеку РРО (фіскальний номер 3000422568) №340412 від 15.01.2022 о 20 год. Т53 хв. 36 сек   реалізовано 1 п. сигарет “Bond  Blue Sel 25 шт по ціні 68,00 грн, 1 пл. пива “полтава Броварня” по ціні 56,10 грн   без зазначення  товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД. Згідно електронних копій розрахункових документів, що надходять до органу державної податкової служби по дротових та / або бездротових каналах зв`язку, перевіркою встановлено:     проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через РРО, фіскальний номер 3000422568, що використовується в магазині “Рідне село” за адресою: м. Полтава,  вул. Козака, 14, в  період з 26.04.2018 по дату закінчення перевірки, зі створенням у паперовій та / або електронній формі та наданням особам, які отримують товар розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій на загальну суму 86113,10 грн, з них за підакцизні товари на загальну суму 6018,48 грн (згідно додатку 2), а саме: фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серії та номеру); - проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через РРО, фіскальний номер 3000422564, що використовується в магазині “Рідне село” за адресою: м. Полтава, вул. Козака, 13 , в період з 26 квітня 2018 року по дату закінчення перевірки, зі створенням у паперовій та / або електронній формі та наданням особам, які отримують товар розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій на загальну суму 69377,50 грн, з них за підакцизні товари на суму 44252,44  грн (згідно додатку 1), а саме: фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серії та номеру). Відповідно в магазині “Рідне село” за адресою: м. Полтава, вул. Козака,14 в період з 01 січня 2022 року по день закінчення перевірки видано розрахункових документів невстановленої форми та змісту на загальну вартість товарів 15555,60 грн, з них вартість підакцизних товарів становить 104420,92  грн (згідно додатків 1, 2). Відповідно до норм пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом МФУ від 21 січня 2016 року №13, у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів такий документ не приймається як розрахунковий. 
На підставі акту перевірки №5520/16/31/РРО/37301974 від 24 травня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №00064210705  від 19 липня 2023 року за формою “С”, яким за порушення вимог пунктів 1, 2 та 11 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пунктів 1, 7 статті 17 та статті 20 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” до ДП “ТД “Маяк” ТОВ “Агрофірма “Маяк” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 238425,90 грн.
Не погодившись з прийняттям податкового повідомлення-рішення №00064210705 від 19 липня 2023 року, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.
Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції , відхиливши доводи позивача про невідповідність наказу про призначення перевірки вимогам Податкового кодексу України з підстав зазначення лише посилань на норми законодавства без зазначення конкретних фактичних підстав, які зумовили необхідність проведення фактичної перевірки позивача, дійшов висновку , що у відповідача були наявні законні підстави для призначення фактичної перевірки позивача згідно наказу ГУ ДПС в Полтавській області "Про проведення фактичної перевірки" №1250-П від 12 травня 2023 року. Також, суд першої інстанції дійшов висновку , що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій, проведених позивачем у відповідний перевіряємий період. Оскільки встановлені перевіркою порушення позивачем у ході судового розгляду справи не спростовані, суд доходить висновку про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 та 11 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та правомірність застосування до нього фінансових санкцій на підставі пунктів 1, 7 статті 17 цього Закону. Таким чином, суд першої інстанції вважає , що законні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00064210705 від 19 липня 2023 року відсутні.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.
Згідно сталої практики Верховного Суду , оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Оцінка вказаних підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Тобто, у разі якщо підставами позову щодо протиправності податкових повідомлень - рішень є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ДП "Торговий дім "Маяк" ТОВ "Агрофірма "Маяк" вказує , що  наказ на перевірку не відповідає вимогам ПК України, оскільки містить лише посилання на норми законодавства без обґрунтування конкретних фактичних підстав, які зумовили необхідність проведення фактичної перевірки позивача.
Так, з матеріалів справи вбачається , що 12 травня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області винесено наказ “Про проведення фактичної перевірки” №1250-П (т. 1 а.с.188 зв.бік).
Зі змісту Наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 15.03.2024 № 1074-П «Про проведення фактичної перевірки» слідує, що фактична перевірка позивача призначена на підставі п. п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Щодо правового змісту підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в контексті визначення підстави для проведення фактичної перевірки, а також застосування абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України в аспекті достатності відображення в змісті наказу підстав для її проведення, колегія суддів зазначає наступне.
Формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.
У судовій практиці прийнято розрізняти юридичну підставу, як елемент підстави для проведення перевірки, та фактичну підставу, яка розкриває сукупність обставин, що характеризують (зумовлюють) юридичну підставу. Відображенням юридичної підстави є наведення у наказі податкового органу відповідної норми ПК України, яка надає право для проведення перевірки. Відображенням фактичної підстави вважається наведення конкретних обставин (фактів), існування яких вказує на наявність юридичної підстави.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.
У зазначеній постанові суду Судова палата також акцентувала увагу на застосовності у спорах цієї категорії висновків Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Судова палата звернула увагу на наявність істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема, фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Колегія суддів звертає увагу, що правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював у своїй постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 таку правову позицію з тлумачення положень пп. 80.2.2 зазначених пункту й статті Кодексу: «…єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.
Якщо систематизувати цю судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.
З огляду на викладене, Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.».
Враховуючи вищенаведену правову позицію Верховного суду , викладену в постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, дійсно  наказ ГУ ДПС у Полтавській області від 12.05.2023 № 1250-П про проведення фактичної перевірки ДП «ТД «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» містить мінімально достатній обсяг інформації  в частині щодо підстави для проведення перевірки позивача - пп. 80.2.2 (наявність інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України. 
При цьому , колегія суддів вважає, що у цій справі під час вирішення питання щодо правомірності призначення перевірки суду необхідно надати належну оцінку існуванню відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Вимоги КАС України зобов`язують суд при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Стаття 75 КАС України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач у відзиві на позов так і у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що підставою для призначення перевірки позивача  слугувала доповідна записка відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області від 08.05.2023 (т. 1 а.с. 175), згідно якої у зв`язку з надходженням доручення департаменту податкового аудиту ДПС України (лист від 02.05.2023 « 9649/7/99-00-07-04-02-07) щодо проведення детального аналізу, фактичних перевірок господарських об`єктів мережі «Рідне село» та з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками управлінням податкового аудиту проведено аналіз господарської діяльності платників податків, за результатами якого встановлено підстави для проведення перевірки платника податків ДП «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАЯК» ТОВ «АГРОФІРМА «МАЯК» згідно пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство не деталізує форму та шляхи отримання такої інформації, однак наголошує на тому, що така повинна підтверджувати можливі порушення платником податків діючого законодавства. За вказаною підставою контролюючий орган в наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.
Дослідивши доповідну записку відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області № 2533/16-31-07-05-01 від 08.05.2023, яка слугувала підставою для прийняття податковим органом наказу від 12.05.2023 № 1250-П про проведення фактичної перевірки ДП «ТД «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк», колегією суддів встановлено , що зміст доповідної записки стосується аналізу проведеної контрольно-перевірочної роботи, в ньому висвітлена статистична інформація щодо основного виду діяльності, системи оподаткування, чисельності працюючих, обсяг розрахункових операцій, кількості проведених фактичних перевірок .
При цьому , така доповідна записка не містить інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків (факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників)) законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. У вказаному листі відсутні покликання на будь-які додатки до нього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 06 травня 2025 року у справі № 460/12099/23.
Враховуючи наведене , колегія суддів дійшла висновку , що доповідна записка відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області від № 2533/16-31-07-05-01 від 08.05.2023, яка слугувала підставою для прийняття податковим органом наказу від 12.05.2023 № 1250-П про проведення фактичної перевірки ДП «ТД «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк», не містить інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, наявність якої є обов`язковою передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Будь-якої іншої інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів податковим органом до матеріалів справи не надано.
Таким чином, за встановлених апеляційним судом обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідач не довів наявності підстав у розумінні пп. 80.2.2 п. 8.2 ст. 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ДП «ТД «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк».
Щодо правового змісту підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в контексті визначення підстави для проведення фактичної перевірки, а також застосування абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України в аспекті достатності відображення в змісті наказу підстав для її проведення, Верховний Суд у постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, в яких зазначив, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав».
Отже, враховуючи правові висновки викладені Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23, наявність в наказі від 12.05.2023 року №1250-П лише посилань на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України не можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки. 
Так, оскільки вказаний підпункт передбачає дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у наказі від 12.05.2023 року №1250-П без зазначення конкретної з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, не могло надати позивачу загальне розуміння про підставу призначення перевірки та її предмет.
З огляду на зазначене, колегія суддів, враховуючи правову позицію викладену Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23, а також в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2024 року у справі №320/8742/22, встановлення судом апеляційної інстанції призначення фактичної перевірки позивача на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України за відсутності в наказі від 12.05.2023 року №1250-П будь - яких посилань на конкретні підстави її призначення, дійшла висновку, що наказ 12.05.2023 року №1250-П видано без дотримання норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 25 лютого 2025 року у справі №160/14336/23.
Колегія суддів звертає увагу, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.02.2019 у справі № 807/242/14, від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.
Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Порушення порядку проведення та призначення перевірки є самостійною підставою для задоволення позовних вимог, на що звернув увагу Верховний суд у постанові від 06.05.2025р. по справі №580/2628/24.
За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що недотримання відповідачем вимог ст.ст. 80, 81 ПК України, які визначають порядок фактичної перевірки, є самостійним наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
З огляду на вищенаведене , колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00064210705 від 19.07.2023. 
Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія судів зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.
По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.
Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.
Зважаючи на вказані у даній постанові судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3576,39 грн та апеляційної скарги у розмірі 5364,60 грн.
Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ 44057192) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 3576,39 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 5364,60 грн. на користь ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» (код ЄДРПОУ 37301974).
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 по справі № 440/4731/24  скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким позов Дочірнього підприємства "Торговий дім "Маяк" ТОВ "Агрофірма "Маяк" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00064210705 від 19.07.2023.   
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ 44057192) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 3576,39 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 5364,60 грн. на користь ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» (код ЄДРПОУ 37301974) . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено  23.07.2025 року