ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/12190/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року (суддя  Б.В. Богатинський)
у справі № 280/12190/24
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 27.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 27.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 8711,20 грн, з яких: 1211,20 грн - сплачений судовий збір та 7500 грн - фактично понесені і сплачені витрати на правничу допомогу адвоката.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надіслав на адресу голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву від 27.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Станом на момент подання позову на адресу позивача не надходило рішення комісії (протокол) про надання або відмову у наданні відстрочки позивачу на підставі поданої ним 27.09.2024 заяви. Протиправна бездіяльність відповідача і неприйняття ним рішення (протоколу) обмежує право позивача на відстрочку від мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 27.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача від 27.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та за результатами розгляду якої прийняти рішення по суті поданої заяви.
Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що комісія районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Суд встановив, що відповідачем за результатами розгляду заяви позивача не прийнято відповідного рішення та не оформлено для позивача відстрочки від призову під час мобілізації або обґрунтованої відмови в її наданні, чим допущено протиправну бездіяльність.
Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд звернув увагу, що він не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийняте рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд врахував, що сама по собі справа не є складною, а спірні правовідносини такими, що не вимагали ретельної підготовки та вивчення значного обсягу документів, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала витрат значного обсягу часу. Зважаючи на предмет спору, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн є неспівмірними зі складністю адміністративної справи та часом, витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 1000,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.
Відповідач вказує, що відповідно до приписів п.8 ч.1 ст. 238 КАС України виправлення оскаржуваних порушень є підставою для закриття провадження у справі. Відповідач звертає увагу, що заява позивача від 27.09.2024 розглянута, рішення про надання позивачу відстрочки оформлене протоколом №17 від 03.10.2024, Довідка, якою оформлена відстрочка позивачу, направлена поштою. Також відповідач вказує, що відомості про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу відображаються у мобільному додатку «РЕЗЕРВ+», отже вважає, що позивачу при зверненні до суду було достовірно  відомо, що його заява розглянута, тому відсутній предмет спору.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення через безпідставність доводів скаржника. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розподілу судових витрат. Позивач вказує, що відповідач не зазначав про необґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на власних припущеннях, невмотивовано зменшив суму судових витрат на правничу допомогу. Звертає увагу, що заявлені в суді першої інстанції витрати на правничу допомогу є фіксованими, співмірними зі складністю справи, понесені безпосередньо за розглядом справи.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач 27.09.2024 звернувся до відповідача з заявою, у якій просив оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До заяви позивач надав копію витягу із наказу від 06.09.2024 №43-К про прийняття на роботу та копію довідку роботодавця від 18.09.2024 №136/03 про роботу на педагогічній посаді на 1,0 ставки. Заява від 27.09.2024 отримана відповідачем 01.10.2024.
У цій заяві позивач просив рішення комісії (протокол) та довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації надіслати поштою на вказаний у заяві адрес. 
12.11.2024 позивачем подана заява до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій, посилаючись на неотримання рішення комісії (протокол) та довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, позивач просив надіслати на його поштову адресу та електронну адресу представника рішення комісії (протокол) про надання або відмову у наданні відстрочки на підставі поданої заяви від 27.09.2024 та письмово повідомити представника позивача – адвоката Скуратова Д.В. про причини не розгляду комісією заяви позивача від 27.09.2024.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви від 27.09.2024, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції  виходить із такого.
Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-XII в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають  наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Згідно ч.7 ст. 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України (ч.8 ст.23 Закону № 3543-XII). 
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок №560 в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених  статтею 23  Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За правилами п. 57 Порядку для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених  статтею 23  Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п.59 Порядку № 560).
Відповідно до встановленої  п. 60 Порядку №560 процедури (на час виникнення спірних відносин) комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається  довідка  із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за  формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у  пункті 2  частини першої,  пунктах 3,  4,  5  частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів. 
Відповідно до п.63 Порядку № 560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.
Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом.
В спірному випадку відповідач у відзиві на позовну, а також в апеляційній скарзі зазначає, що на підставі заяви позивача від 27.09.2024 прийняте рішення про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.2 ч.3  ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оформлене Протоколом №17 від 03.10.2024. Вищезазначена відстрочка скасована за закінченням терміну 10.11.2024. Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2  на підставі відповідно заяви позивача прийняте рішення про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.2 ч.1  ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оформлене Протоколом №25 від 28.11.2024. Відомості про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу відображені у мобільному додатку «РЕЗЕРВ+».
За таких обставин відповідач вважає, що позивачу при звернені до суду достовірно було відомо що заява від 27.09.2024 розглянута та на теперішній час позивач користується правом на відстрочку. До матеріалів апеляційної скарги відповідачем долучена копія довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.10.2024 № 5755/13, виданої позивачу про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 09.11.2024. 
І з цих підстав відповідач просить закрити провадження у справі відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України. 
Стосовно вимог відповідача про закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції встановив, що з таким клопотання відповідач звертався до суду першої інстанції. Розглянувши  таке клопотання, суд першої інстанції постановив ухвалу від 07.03.2025 про відмову в задоволенні клопотання. 
При цьому з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у цій справі з посиланням на те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наведених ним обставин, у відповідача  витребувано належним чином засвідчені копії документів щодо розгляду комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви позивача від 27.09.2024 та прийняте рішення про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оформлене протоколом №17 від 03.10.2024.
Як зазначено у постановленій судом першої інстанції ухвалі від 07 березня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, відповідачем до матеріалів справи, зокрема, і на виконання вимог ухвали про витребування доказів не надано доказів вчинення законодавчо визначених дій щодо розгляду заяви позивача як підстави для закриття провадження у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
За змістом вказаної норми для закриття провадження у справі необхідна сукупність таких фактів: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються в суді,   тобто вже після звернення позивача з відповідним позовом до суду; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними.
В спірному випадку доводи відповідача полягають у тому, що заява позивача від 27.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації розглянута з прийняттям рішення про надання позивачу відстрочки на підставі п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оформленого протоколом № 17 від 03.10.2024, отже, до дати звернення позивача до суду із цим позовом (30.12.2024), що в будь-якому випадку свідчить  про відсутність підстав для закриття провадження у справі відповідно до положень п.8 ч.1 ст. 238 КАС України.
По суті прийнятого судом першої інстанції рішення про задоволення позову суд апеляційної інстанції за встановлених у справі обставин і наявних у справі доказів,  не погоджується з судом першої інстанції про недоведеність відповідачем факту відновлення законних прав позивача, про фактичний захист яких він просив у цій справі. 
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що відповідач до суду першої інстанції  разом з відзивом на позовну заяву подав витяг з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг»   з інформацією стосовно ОСОБА_1 , ідентифікатор військовозобов`язаного НОМЕР_1 ,  в якому містяться дані щодо відстрочки з причин, зазначених п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дата початку відстрочки – 03.10.2024. Дата закінчення – 09.11.2024. Дата скасування – 10.11.2024 з підстав завершення терміну дії відстрочки. Протокол № 17 від 03.10.2024 (а.с.34, 35).
28.11.2024 ОСОБА_1 надана відстрочка на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 07.02.2025. Протокол № 25 від 28.11.2024. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неподання відповідачем жодних доказів на підтвердження наведених ним обставин. Жодної оцінки вказаному документу суд першої інстанції не надав. 
В той же час, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2016 року № 1951-VIII  Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: 1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
За правилами ст.12 вказаного Закону Реєстр ведеться в електронній формі з єдиною централізованою базою даних, яка містить персональні та службові дані всіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Для ведення Реєстру застосовуються системні класифікатори. Системні класифікатори, необхідні для функціонування Реєстру, розробляються адміністратором Реєстру.
Персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться до бази даних Реєстру у формі запису - сукупності всіх даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбачених  статтями 7  і  8  цього Закону.
Згідно п.34 ч.1 ст.7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, які відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 1951-VIII  вносяться  до Реєстру, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру,  належать: відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:
1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Таким чином, з огляду на законодавчо визначений порядок та форму ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів суд апеляційної інстанції вважає, що наданий відповідачем до суду першої інстанції витяг з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг»  є належним та допустим доказом в розумінні ст.73, 74 КАС України. 
Докази, які б свідчили про недостовірність відомостей Реєстру щодо позивача в частині відомостей про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані. 
Виходячи з визначеного позивачем спору, позивач  у цій справі оскаржує бездіяльність відповідача щодо не розгляду  заяви позивача від 27.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і просить зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 27.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Втім, встановлені у справі обставини свідчать, що відповідачем розглянута означена заява позивача, наслідком чого є надання відстрочки з наведених позивачем підстав п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з 03.10.2024 по 09.11.2024 (включно).  
Обставини, на які посилається позивач, а саме: неповідомлення його про результати розгляду заяви від 27.09.2024 у визначений позивачем спосіб і ненадання рішення комісії (протоколу) та довідки про відстрочку від призову, не впливають на факт виконання комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язку розглянути отримані заяву та документи, які підтверджують право на відстрочку, що виключає протиправну бездіяльність відповідача у спірних відносинах.  
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Стосовно рішення суду першої інстанції в частині відшкодування судових витрат позивача на правничу допомогу, а також у витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, суд зазначає таке. 
Відповідно до ч. 6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з наведених процесуальних норм, з огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду справи  суд дійшов висновку про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань не підлягають.  
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року у справі № 280/12190/24 скасувати, ухвалити нове рішення.
В позові відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров