ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/30306/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Білак С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 160/30306/24 (суддя І інстанції – Дєєв М.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енергія” до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо класифікації товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Енергія” звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування:
- рішення Дніпровської митниці щодо класифікації товару від 01.10.2024 №24UA11000000064-КТ;
- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2024/000227.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при оформленні митної декларації товар класифіковано як виробником так і позивачем за кодом  2707991900 згідно УКТЗЕД як масло кам`яновугільне вбирне. Декларування товару за вказаним кодом здійснювалось на підставі документів, передбачених договором, що надійшли разом з товаром, зокрема сертифікатами якості з урахуванням вказаних у них фізико-хімічних властивостей товару. Товар повністю відповідає заявленому коду товару за походженням, призначенням та хімічним складом. Митним органом змінено код товару на 2707500090 згідно УКТЗЕД та віднесено до сумішей ароматичних вуглеводнів, у яких відсутні чіткі фізичні характеристики, хімічний склад, немає чіткого призначення та порядку застосування. Відповідачем не було взято до визначення підкатегорії товару європейським виробником, походження спірного товару, хімічний склад товару за кодом  УКТЗЕД  2707 50 00. У висновку СЛЕД, не визначено конкретний вид товару, наданого на дослідження, його сферу використання, його властивості. До того ж, висновком СЛЕД чітко встановлено, що за своїм хімічним складом досліджений товар містив азото-, кисне- і сірковмісні гетероциклічні сполуки. При цьому, зазначено, що визначити кількісний вміст кожного з компонентів (у тому числі ароматичних вугелводнів, азото-, кисне- і сірковмісних ароматичних сполук) не видається можливим через відсутність експертних можливостей. Висновок СЛЕД свідчить про неповноту дослідження спірного товару. Позивач вважає, що Дніпровською митницею ухвалені протиправні рішення щодо класифікації товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають скасуванню, оскільки саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до  УКТЗЕД.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позов задоволено у повному обсязі.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції у даній справі подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи не було з`ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування скарги зазначає, що рішення щодо класифікації товару від 01.10.2024 №24UA11000000064-КТ є правомірним, прийнято з урахуванням висновку управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 24.09.2024 №142000-3101-0513, яким встановлено необхідні характеристики заявленого до митного оформлення товару, які є визначальними для його класифікації саме за кодом  2707 50 00 90 згідно УКТ ЗЕД. Також вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що товар повністю відповідає коду 27079919 за характеристиками, походженням, призначенням та хімічним складом, адже відповідно до висновку СЛЕД, згідно з поясненнями до групи 27 до товарної позиції 2707 та додаткових пояснень до товарної категорії 27075000  УКТЗЕД, які діють з 01.01.2023 та базуються на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації та Комбінованої номенклатури Європейського Союзу і затверджені наказом Держмитслужби від 14.12.2022 № 543 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» та відповідно до правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації товар класифіковано в товарній підкатергорії 2707500090 згідно з  УКТЗЕД. Вважає, посилання суду на висновок Інституту судових експертиз ім.Засл.Проф. М.С.Бокаріуса від 05.06.2023 № 19754 безпідставним, оскільки за результатами проведених досліджень встановлено, що  кам`яновугільна смола утворюється в процесі високотемпературного коксування за температури 90 град.С, за таких температур у смолі та продуктах її перегонки вміст ароматичних речовин є превалюючим. Зазначає, що лист ДП «Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут» від 27.05.2024 №10/244 не впливає на прийняття класифікаційного рішення, а Роттердамська конвенція не стосується класифікації товарів згідно з  УКТ ЗЕД. Вказує, що товарна позиція 2707 та підпозиція 2707 50  УКТ ЗЕД  не містить застережень, чи повинен товар бути готовою продукцією, сировиною, яке його призначення, застосування тощо.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції; просить відмовити у її задоволенні, врахувати при ухваленні постанови розмір понесених судових витрат ТОВ «А-Енергія» у сумі 40 269,89 грн, пов`язаних з розглядом справи та здійснити розподіл судових витрат у справі.
Суд розглядає апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, відповідно до статті 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.
Зазначеним вимогам рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відповідає, а вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з зовнішньоекономічним контрактом від 05.07.2024 №WO-05072024 ТОВ  «А-Енергія» придбало у компанії-виробника  «QUIMICA DEL NALON S/A»  (Іспанія) товар: масло кам`яновугільне поглинальне (Wash oil).
На виконання умов договору, виробником «QUIMICA DEL NALON S/A» було поставлено на адресу позивача 4 партії товару (23.07.2024 - 2 машини, 30.07.2024 - 2 машини, 28.08.2024 - 2 машини, 03.09.2024  2 машини), який був пред`явлений позивачем до Дніпровської митниці  для митного оформлення за митними деклараціями, зокрема №24UA110080004528U9.
Так, за митною декларацією від 11.09.2024 №24UA110080004528U9 поставка товару вагою 23 540 кг, супроводжувалась, у тому числі, наступними документами: транспортна накладна; CMR від 28.08.2024 №0001043992; інвойс від 29.08.2024 №2410001054/90004663; сертифікат якості від виробника від 28.08.2024; сертифікат походження товарів від 29.08.2024 №А 1171140Т; європейською накладною від 30.08.2024 №24ES003341100313B5.
Згідно відомостей графи 33 ЕМД від 11.09.2024 №24UA110080004528U9 товар заявлено декларантом за кодом 2707991900 згідно УКТЗЕД.
Згідно відомостей графи 31 вищевказаної ЕМД опис товару зазначено як: «масло кам`яновугільне вбирне, являє собою непрозору, рухливу рідину темно-коричневого кольору із специфічним запахом (фенольним), сумішевий продукт в якому переважають ароматичні компоненти та який містить, в тому числі, ароматичні вуглеводні (біфеніл, бензаперен, фенатрен), конденсовані ароматичні сполуки (нафталін, метил нафталін, метил нафталін ацкнафтен та інші похідні нафталіну), ароматичні азотовмісні гетероциклічні сполуки (хінолін)».
З метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації заявленого до митного оформлення товару згідно з УКТЗЕД, митницею відібрано проби та зразки спірного товару, які направлено до управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі – СЛЕД). 
Крім того, сумісно позивачем та відповідачем відібрано контрольні проби для позивача відповідно до акту від 06.08.2024 №1/06.08.2024.
За результатами проведених досліджень СЛЕД складено висновок від 24.09.2024 №142000-3101-0513, відповідно до якого визначено, що товар «Промивна олива (WASH OIL)» це суміш ароматичних вуглеводнів (у тому числі нафтален, 1-метилнафтален, біфеніл, 2-етилнафтален, 1,3-диметилнафтален, 2,6-диметилнафтален, 2,3,6-триметилнафтален, 4-метил-1,1’-біфеніл, аценафтен), ароматичні азотовмісні гетероциклічні сполуки (у тому числі ізохінолін, 2-метилхінолін, 6-метилхінолін7-метилхінолін), ароматичні кисневмісні гетероциклічні сполуки (дибензофуран, 4-метилдибензофуран), ароматичнусірковмісну гетероциклічну сполуку (бензо[b]тіофен), ароматичні спирти (3-етил-5-метилфенол). При температурі 250 °С переганяється 65 об.%. Густина за температури 15° С складає 1043,0 кг/мі. Не містить сполук з масовою часткою більше 50%. Не містить неароматичних  вуглеводнів, газойлів та дисульфіду молібдену.
На підставі вказаного висновку відповідачем прийнято рішення щодо класифікації товару від 01.10.2024 № 24UA11000000064-КТ, у якому товар класифікований за кодом  2707500090 згідно УКТЗЕД  як «суміші вуглеводнів, в яких домінують інші ароматичні складники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну…».
У зв`язку із прийняттям класифікаційного рішення відповідачем відмовлено у митному оформленні шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2024/000227.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів  виходить з наступного.
Спірним в цій справі питання класифікації товару за  УКТЗЕД.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13 березня 2012 року  (надалі –  МК України)  визначено, що законодавство України з питань митної справи складається з  Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у  статті 7 цього Кодексу, з  міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього  Кодексу  та інших законодавчих актів.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього  Кодексу, законів  та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини першої  статті 4 Митного кодексу України) (далі -  МК України).
Частиною першою  статті 246 МК України  визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша  статті 248 МК України).
Частиною першою  статті 257 МК України  визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до статті 67 МКУ, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Статтею 68 МКУ передбачено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД передбачає:
1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією;
2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД;
3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру;
4) забезпечення однакового застосування всіма митними органами правил класифікації товарів;
5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках;
6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування;
7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД;
8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.
Відповідно до статті 69 МКУ, Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.
Наявність рішення митних органів щодо класифікації товарів не є підставою для відмови у прийнятті рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів.
У разі якщо рішення щодо класифікації товарів суперечить рішенню щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів щодо товарів з ідентичними характеристиками, рішення щодо класифікації товарів підлягає скасуванню. У такому разі рішення щодо класифікації товарів втрачає чинність з моменту набрання чинності рішенням щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів, а підприємство не несе відповідальності за негативні наслідки застосування рішення щодо класифікації товарів з моменту його прийняття до моменту його скасування.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
Отже, класифікацію товарів згідно з  УКТ ЗЕД  здійснює декларант, а до повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю класифікації товару. Разом з тим, митний орган може самостійно визначити код задекларованого товару разі встановлення порушення правил класифікації з боку декларанта.
Тобто повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 814/1256/17, від 16 грудня 2024 року у справі № 160/24963/23.
У Додатку до  Закону України «Про Митний тариф України» від 19 жовтня 2022 року №2697-IX  наведені основні правила інтерпретації  УКТ ЗЕД, за якими класифікація товарів в  УКТ ЗЕД  здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування  УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в  УКТ ЗЕД  здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого.
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати; і
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно доправила 3 (a)або3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації.
Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Отже, враховуючи вимоги товарної номенклатури  Митного тарифу України  класифікація товару здійснюється наступним чином:
1. Визначається відповідна товарна позиція товарної номенклатури  Митного тарифу України  (ТН МТУ), в текстовому описі якої описано класифікований товар. При цьому необхідно визначити, чи не існує відповідних приміток до розділу або групи, які регламентують класифікацію таких товарів.
2. Після визначення відповідної товарної позиції визначаються послідовно підпозиція, категорія та підкатегорія, текстовий опис яких відповідає товару.
3. У випадку коли не існує товарної позиції, текстовий опис якої конкретно описує товар, послідовно застосовуються Основні правила інтерпретації (далі ОПІ) класифікації товарів (від другого до четвертого).
4. Застосовуються перші чотири правила виключно послідовно, переходячи від Правила 1 до Правилу 2(а), від Правила 2(а) до Правила 2(б) і так далі.
Не можна застосовувати Правило 3(а), не застосувавши послідовно Правила 1, 2(а), 2(б).
Лише у випадку неможливості застосування попереднього правила при класифікації товару допускається застосування наступного.
Шосте правило може бути застосовано при необхідності визначення угруповання в рамках визначеної товарної позиції.
Порядок роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України затверджено  наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 650  (далі - Порядок №650).
Відповідно до Порядку №650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації).
У спірному випадку, СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи товару складено висновок від 24 вересня 2024 року №142000-3101-0513, який враховано при прийнятті митним органом спірного рішення щодо класифікації товару.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у висновку СЛЕД не визначено (не ідентифіковано) конкретний вид товару, наданого на дослідження, його сферу використання, його властивості.
До того ж СЛЕД встановлено, що за своїм хімічним складом досліджений товар містив азото-, кисне- і сірковмісні гетероциклічні сполуки. При цьому зазначається, що визначити кількісний вміст кожного з компонентів (у тому числі ароматичних вуглеводнів, азото-, кисне- і сірковмісних ароматичних сполук) не видається можливим через відсутність експертних можливостей.
Відповідно до п. 6 Основних правил інтерпретації  УКТ ЗЕД, для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Отже, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.
За матеріалами справи позивачем товар класифіковано за кодом 2707991900 згідно УКТЗЕД, а згідно з рішенням митниці товар має класифікуватися за кодом  27075000 згідно УКТЗЕД  .
Товарна категорія 27075000 охоплює - інші суміші ароматичних вуглеводнів, з яких 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С за методом ІSO 3405 (еквівалентним методу АSTM 86).
Згідно з додатковими поясненнями до товарних категорій  УКТЗЕД  (розділ V група 27), які затвердженні наказом Держмитслужби України від 14 липня 2020 року №256, товарна категорія 27075000 охоплює суміші вуглеводнів, в яких домінують інші ароматичні складники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну, і з яких 65 об. % або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °C за методом ЕN ІSO 3405 (рівнозначний методу ASTM D 86).
Тобто, в товарній категорії 27075000 кваліфікуються товари, які за своїм хімічним складом є сумішами саме вуглеводнів. При цьому інша ознака цієї товарної категорії (з яких 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С за методом ІSO 3405 (еквівалентним методу АSTM 86), стосується саме сумішей вуглеводнів.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано доказів того, що заявлений до митного оформлення товар за своїм хімічним складом є сумішами вуглеводнів.
Проведеним СЛЕД Держмитслужби дослідженням не підтверджено того, що проби являють собою суміші ароматичних вуглеводнів.
Додатковими поясненнями до товарних категорій 27079911 і 27079919  УКТЗЕД  (розділ V група 27) визначено, що до продуктів, що класифікуються за цими категоріями, відносяться продукти, одержувані:
1. первинною перегонкою високотемпературної кам`яновугільної смоли. Ці високотемпературні кам`яновугільні смоли, як правило, виробляються на коксових заводах ливарних підприємств за температури більше 900 C. Продукти перегонки цих смол містять не лише вуглеводні з переважним масовим вмістом ароматичних вуглеводнів, але також азото-, кисне- і сірковмісні сполуки і дуже часто домішки. Ці продукти, зазвичай, вимагають подальшого перероблення перед використанням;
2. відділенням бензолу (англ. debenzolіsatіon) методом промивання газу, який утворюється під час коксування вугілля; та
3. методом піролізу зношених, тобто непридатних до використання гумових шин та інших відходів та непридатних для використання гумових та пластикових товарів без подальшої обробки.
Таким чином, заявлений до митного оформлення товар міг бути кваліфікований позивачем або в товарній категорії 27079911 або в товарній категорії 27079919, та за умови того, що спірний товар не є легким маслом, як товар, передбачений товарною категорією 27079911, то позивачем обґрунтовано кваліфіковано товар за кодом  УКТЗЕД  27079919.
Отже, митним органом не доведено правомірності рішення щодо класифікації товару від 01.10.2024 №24UA11000000064-КТ.
З урахуванням зазначеного колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що рішення щодо класифікації товарів від 01.10.2024 №24UA11000000064-КТ та картка відмови №UA110080/2024/000227 є протиправними та підлягають скасуванню.
Доводи апелянта про правомірність оскаржених позивачем рішень суд відхиляє як необґрунтовані, приведені апелянтом доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
У рішенні ЄСПЛ від 24.11.2016 у справі «Полімерконтейнер» проти України» суд дійшов висновку про порушення органами митної служби статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини з огляду на те, що органи митної служби неодноразово присвоювали невірний код імпортованому в Україну заявником товару, що призводило до значного збільшення ставки ввізного мита, незважаючи на наявність низки судових рішень щодо правильності коду товару. Відтак, ЕСПЛ зазначив, що мало місце втручання у мирне володіння майном підприємства.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зміна відповідачем без належних на те підстав товарної позиції на іншу товарну позицію є порушенням вимог Міжнародної Конвенції про Гармонізовану систему опису і кодування товарів та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, оскільки у зв`язку з неможливістю розмитнити Товар, позивач позбавлений права на мирне володіння своїм майном.
На підставі вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обставини справи встановлені правильно, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. З урахуванням зазначеного, передбачені  ст.317 КАС України  підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Стосовно витрат позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Колегією суддів встановлено, що з метою підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, позивачем суду подано копії договору про надання правової допомоги від 11.11.2019 №51/2019, акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.05.2025, рахунку на оплату від 14.05.2025, платіжної інструкції від 15.05.2025 №5133.
Так, вартість послуг правничої допомоги позивачу в суді апеляційної інстанції склала 9000 грн.
Згідно зі  статтею 134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій  статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Колегія суддів, ознайомившись з наданими доказами, відзивом на апеляційну скаргу митниці, враховуючи предмет спору, складність та категорію справи, яка вирішується з урахуванням єдиної сталої практики Верховного Суду, вважає неспівмірними обсяг наданих послуг щодо складання відзиву на апеляційну скаргу та розмір заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Крім того, заявником не підтверджено, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу були необхідними та вплинули на результат розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Недоведеність доцільності витрат на правову допомогу свідчить про відсутність підстав для покриття таких витрат за рахунок коштів державного бюджету, з якого фінансується відповідач.
Таким чином, зважаючи на те, що наданими доказами в їх сукупності не підтверджено обґрунтованість та доцільність витрат позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у цій справі, клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не підлягає задоволенню.
Стосовно витрат на проведення комісійної експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів у даній справі у сумі 40269,89 грн, колегія суддів зазначає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи повинні вирішуватись судом першої інстанції відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених КАС України. Проте, рішення суду в цій частині позивачем не оскаржується.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року  у справі № 160/30306/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко