КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №755/16696/24                                                                            Головуючий у суді І інстанції: Гаврилова О.В.
провадження №22-ц/824/10349/2025                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 серпня 2025 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича та постанову заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайла Степановича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , начальник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєв Борис Євгенович, державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександра Максимівна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
23 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувало М.С., заінтересовані особи: начальник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Біляєв Борис Євгенович, державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Калініченко Олександра Максимівна, скаржник просив суд:
-Визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича при розгляді скарги від 02.08.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо не розгляду скарги від 02.07.2024, не проведення перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1, не прийняття процесуального рішення в формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1, не направлення стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про проведення перевірки законності ВП НОМЕР_1 за скаргою від 02.07.2024.
-Зобов`язати директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича розглянути скаргу від 02.07.2024, провести перевірку законності виконавчого провадження НОМЕР_1, прийняти процесуальне рішення в формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1, направити стягувачу ОСОБА_1 копію постанови про проведення перевірки законності ВП НОМЕР_1 за скаргою від 02.07.2024.
-Визнати постанову № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 незаконною та скасувати.
Вимоги скарги мотивовано тим, що 18.06.2024 року начальником відділу Дніпровського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Біляєвим Б.Є. з власної ініціативи здійснена перевірка та винесена постанова про результати перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1, якою визнано дії державних виконавців Відділу Гречаного Романа Олександровича, Федоренко Ольги Володимирівни , Кондратюк Дар`ї Петрівни та Калініченко Олександри Максимівни такими, що вчинені із порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Скасовано заходи примусового виконання у вигляді тимчасових обмежень, штрафів, арештів, обтяжень та розшуку боржника, винесені в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. Скасовано постанову про стягнення виконавчого збору НОМЕР_1 від 29.02.2024 року, винесену державним виконавцем Відділу Кондратюк Дар`єю Петрівною. Зобов`язано старшого державного виконавця Відділу Калініченко Олександру Максимівну привести у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1. 02.07.2024 року скаржником на особистому прийомі у Департаменті державної виконавчої служби подана скарга на ім`я директора Департаменту. 19.07.2024 року листом скаржника повідомлено про розгляд скарги 23.07.2024 року, 22.07.2024 року скаржником подано доповнення до скарги. 30.07.2024 року скаржником отримано лист про продовження терміну розгляду скарги. 16.08.2024 року скаржником отримано лист про надання доручення начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувало М.С. повести перевірку виконавчого провадження НОМЕР_1 відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2021 року, щодо законності вчинення виконавчих дій. Скаржник зазначає, що його скаргу директором Департаменту державної виконавчої служби розглянуто не було і жодних дій не проводилось, з чого скаржник вбачає бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. та порушення ним вимог Законів України, оскільки останній не прийняв відповідної постанови про результати розгляду скарги ОСОБА_1 , а надав відповідь у вигляді листа. 14.09.2024 року скаржником було отримано лист з постановою № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року, яку скаржник вважає незаконною та наводить змістовне обґрунтування незаконності результатів перевірки начальника відділу Дніпровського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Біляєва Б.Є., за результатами якої 18.06.2024 року було винесено постанову та закінчено виконавче провадження, що було предметом оскарження, за результатами якого винесено постанову № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року. Вказує на неповноту відображеної в ній інформації та безпідставність висновків про те, що оскільки ухвалою суду боржника не зобов`язано вчиняти певні дії, виконавче провадження розпочате на підставі такої ухвали має бути завершене одразу після доведення до сторін прийнятого державним виконавцем рішення про встановлений графік спілкування, що на думку скаржника свідчить про те, що виконавча служба вирішує виконувати рішення суду чи ні.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року скаргу задоволено частково.
Визнано неправомірною та скасовано постанову заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С. № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року.
В іншій частині скарги відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, 11 квітня 2025 року Плюш Я.В., яка представляє інтереси Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подала апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні скарги відмовити.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції не було досліджено саме питання підстави винесення постанови заступником начальника міжрегіонального управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М.Сувало № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року. Лише досліджено порядок її винесення.
Підставою для проведення перевірки матеріалів справи виконавчого провадження № НОМЕР_1 та винесення заступником начальника міжрегіонального управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М.Сувало постанови № 52 від 29.08.2024 року, є скарга ОСОБА_1 подана на розгляд до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову винесену 18.06.2024 року начальника Дніпровського ВДВ у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєв Б.Є. в цьому ж виконавчому провадженні.
У скарзі поданій ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, він просив скасувати постанову начальника Дніпровського ВДВ у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєва Б.Є. від 18.06.2024 року винесену у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, вказуючи на ті ж підстави, які наведені у скарзі яка розглядається Дніпровським районним судом м. Києва.
У своїх запереченнях Управління зазначало про те, що станом на дату розгляду справи № 755/16696/24 (провадження № 4-с/755/39/25), ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2024 року у справі № 755/12516/24 вирішено по суті скаргу ОСОБА_1 суб`єкт оскарження: начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречаний Р.О., державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко О.В., державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Д.П., державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М., боржник: ОСОБА_2 ..
В ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2024 року у справі № 755/12516/24 досліджено правомірність винесення начальником Біляєвим Б.Є. 18.06.2024 року постанови про перевірку матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, та зазначено: «Таким чином, підстав для визнання неправомірною постанову начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Біляєва Б.Є. немає, а тому в цій частині слід відмовити».
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2024 року у справі № 755/12516/24 частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано постанову державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 19.06.2024 року неправомірною; скасовано постанову державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 19.06.2024 року
Тобто питання правомірності винесення начальником Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Біляєвим Б.Є. від 18.06.2024 року постанови за результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, а також законності винесення державним виконавцем постанов про скасування заходів примусового виконання рішення на виконання вказаної постанови, перебувало на розгляді в іншого судді, яким їх розглянуто по суті.
Апелянт зазначав, що суд першої інстанції у справі № 755/16696/24 (провадження № 4-с/755/39/25) не беручи до уваги той факт, що дії державного виконавця та керівника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) оскаржуються ОСОБА_1 в іншому судовому провадженні, у своїй ухвалі від 28.03.2025 року надає їм окрему правову оцінку та робить висновки про їх невідповідність закону, з підстав, які суперечать висновку зробленому в ухвалі від 09.10.2024 року у справі № 755/12516/24.
Також не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, просив скасувати Дніпровського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року в частині відмови заявлених вимог та задовольнити вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що посилання суду першої інстанції на чітку підпорядкованість органів державної виконавчої служби не позбавляє скаржника можливості та законних підстав звертатись з скаргою до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є..
Апелянт вказував, що директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. не доручав розглядати його скаргу заступнику начальника міжрегіонального управління - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління МЮУ (м. Київ) м. Сувалу, про проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, а доручив зробити перевірку.
Також зазначав, що судом першої інстанції не взято до уваги та не отримали належної оцінки письмові пояснення ОСОБА_1 , не враховані висновки Верховного Суду викладеними у постанові від 07.02.2024 року у справі № 175/1571/15 та у постанові від 26.06.2024 року у справі № 2-6510/11.
22 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли відзив на апеляційну скаргу від Департаменту ДВС МЮУ, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 50-65, 66-79 том 4).
26 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Дніпровського районного суду у справі № 755/16696/24 залишити без задоволення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання неправомірною бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича при розгляді скарги від 02.08.2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо не розгляду скарги від 02.07.2024 року, не проведення перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1, не прийняття процесуального рішення в формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_1, не направлення стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про проведення перевірки законності ВП НОМЕР_1 за скаргою від 02.07.2024 року, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. повною мірою відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2021 року, адже він згідно закону мав право як особисто проводити перевірку законності виконавчого провадження, дій та рішень посадових осіб підпорядкованих управлінь та відділів, так і надавати доручення нижче стоячим органам проводити таку перевірку. Звернення  ОСОБА_1 зі скаргою до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є безумовною підставою того, щоб саме ним проводилась відповідна перевірка.
Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні визначені законом підстави для визнання неправомірною бездіяльності директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. та зобов`язання директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича розглянути скаргу від 02.07.2024 року, провести перевірку, прийняти процесуальне рішення в формі постанови про результати перевірки, направити стягувачу копію постанови про проведення перевірки.
Задовольняючи вимогу скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що матеріалами справи не встановлено жодного випадку виконання ухвали суду про забезпечення позову - спілкування стягувача з дитиною. Тому відсутні підстав вважати, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2023 року про забезпечення позову у справі №755/20287/21 фактично виконана в повному обсязі згідно з виконавчим документом.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведений в оскаржуваній постанові висновок про те, що виконавче провадження, розпочате на підставі вказаної вище ухвали суду має бути завершено одразу після доведення до сторін прийнятого державним виконавцем рішення про встановлений графік спілкування, суперечить вимогам закону, адже ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» регламентуються випадки виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій, що в даному випадку не узгоджується з резолютивною частиною ухвали суду про забезпечення позову.
Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.
Відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Згідно положень Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2021 року:
1. Перевірити законність виконавчого провадження мають право:
директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби;
начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;
начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.
2. Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.
Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.
Встановлено, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2023 року про забезпечення позову у справі №755/20287/21, якою визначено час спілкування ОСОБА_1 з його неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом застосування будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку кожних понеділка, середи та суботи протягом однієї години з урахування графіку та режиму дня дитини.
За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 .
Постановою начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про результати перевірки законності виконавчого провадження від 18.06.2024 року прийнято рішення про визнання дій державних виконавців відділу Гречаного Р.О., Федоренко О.В., Кондратюк Д.П. та Калініченко О.М. такими, що вчинені із порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Скасовано заходи примусового виконання у вигляді тимчасових обмежень, штрафів, арештів, обтяжень та розшуку боржника, винесені в межах виконавчого провадження НОМЕР_1. Скасовано постанову про стягнення виконавчого збору НОМЕР_1 від 29.02.2024 року винесену державним виконавцем Кондратюк Д.П.. Зобов`язано старшого державного виконавця Калініченко О.М. привести у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Калініченко О.М. від 19.06.2024 року, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі виконавчого документа.
02.07.2024 року  ОСОБА_1  директору Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано скаргу, в якій він просив: визнати дії начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєва Б.Е. та державного виконавця Калініченко О.М. - незаконними та протиправними, які вчиненні з перевищенням службового становища; скасувати постанову про перевірку від 18.06.2024 року начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєва Б.Е. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та вжити наслідки скасування постанови, а саме скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2024 року та постанов про скасування процесуальних документів винесених державним виконавцем Калініченко О.М.
Листом директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. від 19.07.2024 року скаржника повідомлено про розгляд скарги 23.07.2024 року.
22.07.2024 року ОСОБА_1 директору Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано доповнення до скарги.
Листом директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. від 30.07.2024 року скаржника повідомлено про проведення перевірки викладених у зверненні фактів та про те, що оскільки перевірка потребує певного часу, остаточну відповідь на звернення буде надано додатково.
Листом директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. від 15.08.2024 року скаржника повідомлено, що Департаментом надано доручення начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувалу М.С. повести перевірку виконавчого провадження НОМЕР_1 відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2021 року, щодо законності вчинення виконавчих дій.
Листом в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вишневського Ю. від 03.09.2024 року скаржника, серед іншого, повідомлено про винесення 29.08.2024 року постанови за результатами перевірки.
На заяву  ОСОБА_1 від 10.09.2024 року листом в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вишневського Ю. від 13.09.2024 року скаржнику направлено постанову № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року.
Суд першої інстанції вірно встановив, що директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов М.Є. правомірно, в межах своїх повноважень, надано доручення заступнику начальника міжрегіонального управління - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М.Сувалу про проведення перевірки матеріалів справи виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке перебувало на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Такі дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов М.Є. відповідають вимогам ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та положень Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2021 року
Суд першої інстанції вірно врахував, що звернення  ОСОБА_1 зі скаргою до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є безумовною підставою того, щоб саме ним проводилась відповідна перевірка.
Суд апеляційної інстанції погоджується також з висновками суду першої інстанції в частині визнання неправомірною та скасування постанову заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) М.Сувало № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024, оскільки ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2023 року про забезпечення позову у справі №755/20287/21 фактично не виконана в повному обсязі згідно з виконавчим документом, а висновок в оскаржуваній постанові про те, що виконавче провадження, розпочате на підставі вказаної вище ухвали суду має бути завершено одразу після доведення до сторін прийнятого державним виконавцем рішення про встановлений графік спілкування, суперечить вимогам закону, адже ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» регламентуються випадки виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій, що в даному випадку не узгоджується з резолютивною частиною ухвали суду про забезпечення позову.
Вказані обставини були вірно враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції в частині не задоволених вимог скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростовання висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що судом першої інстанції не було досліджено саме питання підстави винесення постанови заступником начальника міжрегіонального управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М.Сувало № 52 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.08.2024 року, а лише досліджено порядок її винесення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд першої інстанції вірно встановив обставини справи про те, що виконавче провадження не може бути завершене, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання ухвали суду про забезпечення позову, а тому вказана постанова № 52 є незаконною та підлягає скасуванню.
Наведені в апеляційних скаргах інші доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.
Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг не встановлені.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «29» серпня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       Є.В. Болотов

                                                                                                 С.Г. Музичко