Справа № 128/2799/24
Провадження № 22-ц/801/1565/2025
Категорія: 19
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року	Справа № 128/2799/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Ю. О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) справу № 128/2799/24 за позовною заявою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2025, постановлену у складі судді Карпінська Ю. Ф. в приміщенні суду в м. Вінниця, - 
в с т а н о в и в :

15.07.2024 перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом (вх № 13609/24) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі – ГУ ДГК у Вінницькій області), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку, в якому просив : усунути перешкоди державі у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 площею 0,085 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області: скасувати наказ ГУ ДГК у Вінницькій області від 3.08.2020 № 2-12720/15-20-сг «Про надання у власність», яким ОСОБА_2 надано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 площею 0,085 га; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 площею 0,085 га; зобов`язати ОСОБА_2 повернути у власність держави в особі ГУ ДГК у Вінницькій області земельну ділянку з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 площею 0,085 га, що розташована на території Аграномічної сільської ради Вінницького району Вінницької області /т. 1 а. с. 1- 26/.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі /т. 1 а. с. 124-125/.
Ухвалою суду від 16.10.2024 замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1 /т. 2 а. с. 110-111/.
Ухвалою суду від 20.11.2024 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 /т. 2 а. с. 170-171/.
14.05.2025 перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави подав клопотання (вх № 9951/24) про призначення судової земельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити питання: 
Чи є накладення земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 939,7 га, яка перебуває у користуванні Державного підприємства «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ВН №001263 від 5.04.1996. Якщо так, яка площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 знаходиться в межах контуру земельної ділянки №1 площею 939,7 га, право користування якою посвідчено вказаним державним актом? Проведення експертизи просив доручити на вибір суду або Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, або судовому експерту Арашину О. Л., або судовому експерту Окрепкій А. І.. На час проведення судової земельно-технічної експертизи провадження у справі № 128/2799/24 просив зупинити».
Клопотання обґрунтовано тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 ГУ ДГК у Вінницькій області протиправно передана у приватну власність. Згідно з поданими прокуратурою доказами (листа ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 27.03.2024 № 344, доданої до нього схеми накладення земельних ділянок), спірна земельна ділянка площею 0,06 га входить у межі Державного акта на право постійного користування землею серії I-ВН №001263 від 5.04.1996 Вінницької обласної державної сільськогосподарської станції, правонаступником якої є Державне підприємство «Науково-інноваційний технологічний центр Інституту кормів Національної академії аграрних наук України». Спірна ділянка знаходиться в межах ділянки № 1 площею 939,7 га, яка є складовою загальної площі 1229,6 га відповідно до вказаного державного акта. У справі учасниками вказано на те, що у справі відсутні докази, на підставі яких можливо чітко встановити, чи входить спірна ділянка у межі Державного акта на право постійного користування землею серії I-ВН №001263 від 5.04.1996 Вінницької обласної державної сільськогосподарської станції, правонаступником якої є Державне підприємство «Науково-інноваційний технологічний центр Інституту кормів Національної академії аграрних наук України». Надані прокуратурою суду докази (схема накладення та лист ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»), на їх думку, є неналежними, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про землеустрій» та не містять кутів і координат спірної ділянки, схематичних зображень, даних про площу накладення та її місцезнаходження. З огляду на що, позивач вважав, що у справі доцільно призначити земельно-технічну експертизу, оскільки вона встановить обставину, яка входить до предмета доказування, усуне існуючі протиріччя і надасть відповідь на питання, чи входить земельна ділянка з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 в межі земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 939,7 га, що знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства «Науково-інноваційний технологічний центр Інституту кормів Національної академії аграрних наук України» на підставі Державного акту серії I-BH № 001263 від 5.04.1996. Зазначене питання необхідно вирішити експертним шляхом, оскільки представники відповідачів заперечують той факт, що спірна ділянка входить в межі державного акта. Для усунення протиріч та проведення робіт з порівняння меж двох земельних ділянок існує потреба у спеціальних знаннях. 
20.05.2025 Пустовіт О. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано до суду заперечення (вх № 10363/25), в яких просив відмовити задоволенні клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи, адже : по-перше: клопотання позивачем заявлено з порушенням строків, встановлених ЦПК України; по-друге : призначення експертизи порушуватиме права відповідача на своєчасний розгляд справи. 
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2025 клопотання представника Вінницької обласної прокуратури про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено. 
У справі № 128/2799/24 за позовною заявою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до ГУ ДГК у Вінницькій області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку – призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 
На вирішення експертів поставлено питання: 1. Чи є накладення земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 939,7 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ВН №001263 від 5.04.1996 перебуває у користуванні Державного підприємства «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України»? Якщо так, яка площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:007:0800 знаходиться в межах контуру земельної ділянки № 1 площею 939,7 га, право користування якою посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії І-ВН №001263 від 05.04.1996?
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Пустовітом О. Ю., який діє в інтересах  ОСОБА_1 ,подано апеляційну скаргу (вх. № 6433 від 5.06.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що задовольняючи клопотання судом першої інстанції не враховано положення ЦПК України, не надано належної оцінки запереченням відповідача проти задоволення клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи; в позовні заяві позивачем не зазначено про неможливість подання будь-яких доказів чи необхідність проведення судової земельно-технічної експертизи, а також клопотання про її призначення судом, клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи подано не одночасно з позовною заявою, а майже через 10 місяців після відкриття провадження у справі та не наведено пояснень невчинення таких дій своєчасно; у задоволенні клопотання суду першої інстанції потрібно було відмовити, адже призначення експертизи за спливом 10 місяців з дня відкриття провадження у справі є невиправданим та порушує права відповідача на своєчасний розгляд справи.
16.06.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 6819) Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. 
Щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Пустовіт О.Ю. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор Паук В.В. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи суд першої інстанції виходив з того, що клопотання представника позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції обґрунтованим, зробленим з дотриманням норм процесуального права, з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Закон визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Результатом проведення експертизи є висновок експерта – докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Важливим моментом є те, що судова експертиза призначається виключно для встановлення обставин справи, які стосуються предмету доказування у справі.
У пункті 8 частини другої статті 197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд, крім іншого, вирішує питання про призначення експертизи.
У постанові ВС від 2.07.2019 по справі № 925/1641/17 зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватись лише після ґрунтованого вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Задовольняючи клопотання позивача про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи та зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що з метою забезпечення виконання завдань та основних засад цивільного судочинства, дотримання принципів змагальності, диспозитивності та забезпечення можливості сторонам довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, оскільки прокурором обґрунтовано необхідність призначення експертизи і такий доказ є належним доказом обставин, які підлягають встановленню у даній справі, беручи до уваги, що для з`ясування обставин, що мають значення для даної справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право у справі необхідно призначити судову земельно-технічну експертизу.
Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи подано не одночасно з позовною заявою, тобто майже через 10 місяців після відкриття провадження у справі та не наведено пояснень невчинення таких дій своєчасно, тому у задоволенні клопотання суду першої інстанції потрібно було відмовити, адже призначення експертизи за спливом 10 місяців з дня відкриття провадження у справі є невиправданим та порушує права відповідача на своєчасний розгляд справи, колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції та відмови в задоволенні клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи адже суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
У свою чергу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 177 ЦПК України клопотання та заяви про призначення експертизи додаються до позовної заяви лише у разі необхідності.
Згідно вимог ч. 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи під час судового розгляду мають право подавати заяви та клопотання.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Як зазначив прокурор у судовому засіданні, необхідність заявити клопотання про призначення експертизи виникла після надання пояснень іншими учасниками справи . 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що при вирішенні клопотання про призначення експертизи судом першої інстанції не було допущено порушень процесуальних норм.
Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції будуть порушені права відповідача на справедливий та своєчасний судовий розгляд апеляційний суд відхиляє, оскільки заявником не доведено порушення судом першої інстанції процесуальних норм при вирішенні клопотання та незабезпечення судом рівного ставлення до усіх сторін. У свою чергу, колегія суддів зазначає, що одним із принципів судочинства є його ефективність, тобто судовий розгляд має призводити до вирішення спору та захисту порушених прав. Зважаючи на те, що апелянт не заперечував факт необхідності проведення у справі експертизи, а лише посилався на не дотримання позивачем строків подання даного клопотання, колегія суддів приходить висновку, що саме скасування даної ухвали, враховуючи наявність у сторони права повторно заявити це ж клопотання, буде формалізмом та призведе до затягування розгляду справи.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленій оскаржуваної ухвали. 
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що ухвалу суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відтак судові витрати понесені  ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2025у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                             Л. О. Голота

Судді:                                                                        С. Г. Копаничук 

В. В. Оніщук