П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/2055/25	

Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 26.02.2025
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді  Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А.,  Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,  -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.12.2024 №951180145090 про відмову йому у переході з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Одеської митниці від 13.11.2024 №204; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести його із пенсії по інвалідності II групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію по інвалідності II групи відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, починаючи з дня звернення - з 16.12.2024 та здійснити нарахування і виплату йому пенсії з 16.12.2024 відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що рішенням пенсійного органу безпідставно  відмовлено йому в переведенні із пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з посиланням на відсутність необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 позов задоволений, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, та перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких посилаються на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Апелянти зазначають про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу».
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що з 27.08.2010 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Наказом Одеської митниці від 24.10.2024 №1280-о припинено 25.10.2024 державну службу ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Придунайський» Одеської митниці. /а.с.38/
16.1.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на пенсію згідно з  Законом України «Про державну службу». 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.12.2024 №951180145090 відмовлено ОСОБА_1  у призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» через відсутність у нього необхідного стажу державної служби. /а.с.44б/
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ст.46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу ХІ Закону №889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою ст.37 Закону України №3723-ХІІ і п.п.10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.12.2024 №951180145090 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» через відсутність у нього необхідного стажу державної служби. /а.с.44б/
Водночас, статтю 37 Закону №3723-XII  було доповнено частиною п`ятнадцятою згідно із  Законом №404-VII  від 04.07.2013, відповідно до якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до  закону  присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку
Відповідно до  ст.568 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012, служба в митних органах України є державною службою, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, пов`язаній із створенням сприятливих умов для розвитку законної зовнішньоекономічної діяльності, забезпеченням безпеки суспільства та захистом митних інтересів України.
На час виникнення спірних правовідносин  ст.569 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, передбачено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у  ст.544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у  ст.544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.
Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Статтею 544 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI  визначені призначення та основні завдання митних органів.
Відповідно до первинної редакції  ст.588 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених  Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.
Пенсійне забезпечення працівників митних органів, організацій, які не є посадовими особами митної служби України, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.
Відповідно до  ст.588 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI  в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених  Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Пенсійне забезпечення працівників митних органів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.
Посадовим особам митних органів у період роботи в таких органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються (абз.3 діяв з 01.04.2015 до 31.12.2015).
Водночас, норми  Митного кодексу України від 11.07.2002 №92-IV, який був чинний в період з 01.01.2004 до 01.06.2012, визначали, що працівники митних органів є посадовими особами на них розповсюджується дія  Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення, зокрема, стаття 430 встановлювала, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених  Законом України «Про державну службу», а стаття 408 - що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються  Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, -  Законом України «Про державну службу».
Митний кодекс України від 12.12.1991 №1970-ХІІ, який був чинним в період з 01.01.1992 до 16.05.2008, а саме стаття 156 передбачала, що працівник митного органу України є представником державного органу.
Отже, апеляційний суд вважає, що на службових (посадових) осіб митних органів, яким присвоєні спеціальні звання, розповсюджується дія  Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення та стаж роботи у митних органах відноситься до державної служби, який має враховуватись для призначення пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу».
Водночас, за приписами ч.9 ст.37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до  Закону № 1058-IV  особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього  Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10  ст.37 Закону № 3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч.12  ст.37 Закону № 3723-XII).
Як вбачається з довідки Одеської митниці від 25.10.2024 №304/24Д, трудовий стаж позивача на державній службі становить 32 роки 00 місяців 18 днів, стаж роботи в митних органах – 30 років 00 місяців 16 днів. /а.с.36-37/
Відповідний стаж підтверджується і трудовою книжкою позивача. /а.с.17-33/
З 11.04.2016 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №794696. /а.с.16/
Таким чином, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до  ст.37 Закону № 3723-XII та правових підстав для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до  Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до  Закону №3723-XII.
Разом з тим, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1   (надалі - Порядок №22-1).
Відповідно до п.1.1 р.І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший  подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України..
Згідно з п.4.2 р.IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. р.IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами п.4.10 р.IV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про перехід на інший вид пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Донецькій області, а тому дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглядав заяву позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
Згідно зі ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії тощо. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
При цьому, визначення процентного розміру пенсії та складових при призначенні пенсії є передчасними позовними вимогами, оскільки не є порушеним правом позивача, не вирішувалися суб`єктом владних повноважень, а тому не підлягають задоволенню. 
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить до висновку щодо необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити з 16.12.2024 переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає частковому скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково,  рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 16 грудня 2024 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Одеської митниці №204 від 13 листопада 2024 року та №205 від 13 листопада 2024 року.
Ухвалити у цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій здійснити з 16 грудня 2024 року переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Судові витрати за подання апеляційних скарг покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,  Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук    О.В. Яковлєв