ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 червня 2025 року
м. Київ
справа № 739/187/23
провадження № 51-272 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                    ОСОБА_5 , 
захисника                                    ОСОБА_6 ,
 
розглянув у закритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                   ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                                      № 12023262020002956, за обвинуваченням
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Волока, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 липня                      2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі. 
 
Вирішено питання речових доказів та судових витрат у провадженні. 
 
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
 
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 засуджено за те, що він, 07 серпня 2023 року приблизно                   о 20:00 годині, перебуваючи поблизу стадіону, розташованого поруч з Грушівською гімназією (дошкільним підрозділом), що знаходиться за адресою:                 с. Грушівка, вул. Штефана чел Маре, 56, Чернівецького району Чернівецької області, у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той час знаходилась неподалік та запропонував відійти в сторону під приводом того, що має їй щось показати. Після чого ОСОБА_8 , взяв її за руку та утримуючи, зняв з себе штани та спідню білизну і, використовуючи безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти суть і характер вчинюваних з нею дій, вчинив розпусні дії, які виразились в оголенні та демонстрації ОСОБА_8 свого статевого органу рукою та пропозиціях малолітній поцілувати його статевий орган. Зазначені розпусні дії ОСОБА_8 тривали близько 10 хвилин, поки малолітня ОСОБА_9 самостійно звільнила свою руку від її утримання ОСОБА_8 та втекла. 
 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Захисник вважає, що в цій справі було допущено порушення права засудженого на захист та обґрунтовує це тим, що після проголошення вироку в цій справі стало зрозуміло, що ОСОБА_8 не в достатній мірі володіє українською мовою та йому необхідно було залучити перекладача на румунську мову, чого зроблено не було, а його клопотання в апеляційному суді про залучення перекладача безпідставно залишено без задоволення. Також зазначає, що стороною захисту в суді апеляційної інстанції було заявлено ряд клопотань про повторне дослідження доказів, в тому числі про допит деяких свідків, які безпідставно були залишені без задоволення. Наводить інші доводи щодо неповноти судового розгляду та зазначає, що апеляційний суд, всупереч вимогам статей 404 та 419 КПК України не перевірив належним чином доводів його апеляційної скарги та не дослідив повторно доказів, які на його думку, потребували дослідження. 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції надіслав заперечення на касаційну скаргу в яких, обґрунтовуючи безпідставність наведених захисником доводів, просив залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції під час касаційного розгляду також висловив позицію щодо відсутності підстав для задоволення касаційних вимог сторони захисту та просив оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.  
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 -?414 цього Кодексу. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) чинним законом не передбачена.
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_6 убачається, що захисник, крім іншого, посилається на неповноту судового розгляду, відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 409 та 410 КПК України, просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої і апеляційної інстанцій, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена. 
Проте перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2                    ст. 156 КК України, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності, правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 . 
Дослідивши усі інші надані стороною обвинувачення докази, надавши кожному з них належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.  
Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність юридичної оцінки його дій саме за ч. 2 ст. 156 КК України був предметом перевірки апеляційного суду і мотивовано визнаний таким, що відповідає доказам, зібраним у встановленому законом порядку, дослідженим у судовому засіданні, належно оціненим судом, і є обґрунтованим.
Апеляційний суд за апеляційними скаргами засудженого і захисника, доводи яких, за своїм змістом, аналогічні тим, що наведені у касаційній скарзі захисника,   переглянув вирок суду першої інстанції та, з наведенням ґрунтовних мотивів,  визнав їх безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України і погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
При цьому, перевіркою матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила будь-яких порушень права ОСОБА_8 на захист через не залучення йому перекладача на румунську мову. З матеріалів справи вбачається, що засуджений є громадянином України, під час здійснення досудового розслідування з моменту допиту його як підозрюваного,                    ОСОБА_8 було роз`яснено всі права, в тому числі мати перекладача, проте він підтвердив, що перекладача не потребує та показання буде давати українською мовою, що засвідчив власним підписом у присутності свого захисника. 
Тому жодних підстав, визначених ст. 29 КПК України, для залучення перекладача у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 у суду не було. Як і не було підстав для задоволення клопотання сторони захисту та залучення перекладача апеляційним судом. 
Що стосується посилань захисника про безпідставне, на його думку, залишення без задоволення апеляційним судом заявлених ним клопотань про допит свідків, то відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за умови, що вони досліджені не повністю або з порушеннями. Зважаючи на те, що таких умов для повторного дослідження доказів апеляційним судом при вирішенні клопотання захисника встановлено не було, їх обґрунтовано залишено без задоволення.
Покарання, призначене ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів. 
Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та підставами, передбаченими ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень у цій справі не встановлено, а тому в задоволенні  касаційних вимог захисника слід відмовити.   
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника                   ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                        ОСОБА_3