ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 688/316/25
Провадження № 22-ц/820/1496/25
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: позивача, її представника
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/316/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Сташук Мариною Олександрівною на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 52 127 грн у відшкодування витрат на поховання ОСОБА_3 . 
На підтримання заявлених позовних вимог позивачка посилалася, що з 2004 року вона з ОСОБА_4 почали проживати у цивільному шлюбі, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу, крім того ОСОБА_5 на той час вже був одружений з ОСОБА_1 , хоча вони між собою не мали жодних прав та обов`язків притаманних подружжю. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті залишилося спадкове майно, а саме квартира і земельна ділянка, однак за життя чоловік заповіту не склав. Оскільки вони проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу, вона звернулася для прийняття спадщини до Першої Шепетівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом. Також позивачка зверталася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше 5 років на час відкриття спадщини та включення її до першої черги спадкоємців, проте рішенням суду у позові було відмовлено.
Позивач посилалася, що вона оплатила всі витрати по похованню ОСОБА_3 , а саме 10860 грн за організацію поховання і ритуальну атрибутику (труну, хрест, подушку, покривало, рушник на хрест, тапочки, кашкет, хустину, носові хустини, рушники, прохідний набір, свічки, вінок, стрічка, катафалк), 1800 грн за копання могили. Також позивачка замовляла та оплатила поминальний обід у кафе на суму 15 117 грн, за придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та їх встановлення на могилі – 3650 грн. Також оплатила за поминальний обід (40 днів) у сумі 8400 грн, оренда приміщення 3000 грн, поминальний обід (річниця) – 9300 грн. Загальна сума, яку позивачка понесла у зв`язку з цими витратами становить 52127 грн.
Відповідачка, яка є дружиною ОСОБА_3 , жодної участі у похованні, поминальних обрядах, встановлення могили не брала, та, як єдиний спадкоємець померлого за законом першої черги, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса.
На підставі ст. 1232 ЦК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 52127 грн витрат на поховання ОСОБА_3 .
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на поховання ОСОБА_3 у розмірі 16 310 грн, у решті позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 379,11 грн судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1717,50 грн витрат на правову допомогу.
ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сташук М.О. не погодилися з таким судовим рішенням подали апеляційну скаргу, вказують на невірне застосування судом норм матеріального права. Так, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання і не відносяться до витрат на поховання. Проте, суд першої інстанції не звернув увагу, що кошти які виділяються на поховання державою через пенсійний фонд та кошти від ТОВ «Лотівка Еліт» теж є коштами цільового призначення, і надаються особі, яка здійснила поховання для компенсації витрат на поховання, до яких не відносяться поминальні обіди. Ці кошти не надходять у день похорон, а особа яка здійснила поховання повинна звернутися із відповідною заявою і цілком логічним є те, що отримує кошти вона пізніше, після опрацювання її заяви. При вирішенні питання в частині відшкодування спадкоємцями витрат на поховання суд першої інстанції мав би врахувати ці суми і відняти їх від суми витрат які є документально підтвердженими та обґрунтованими. Зважаючи на визначення понять поховання та предметів ритуальної належності, ритуальні послуги, можуть бути віднесені до таких витрат лише витрати які понесла позивачка на ритуальну атрибутику: труну, хрест, подушку, покривала, рушника на хрест, тапочок, кашкета, хустини, носових хустин, полотенці, прохідного набору, свічок, вінка, стрічок, катафалку, що становить 10 860 грн.; на копання могили у сумі 1800 грн.; придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та її встановлення у сумі 3650 грн, а всього на суму 16 310 грн., з чим погоджується апелянтка. Однак, від вказаної суми слід вирахувати, суми витрат отримані позивачем, як допомога на поховання у разі смерті пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, що становіть 10133,68 грн від Пенсійного фонду України, куди зверталась із відповідною заявою позивачка, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 28.03.2025 року надісланим до суду, а також грошова допомога на поховання отримана від ТзОВ «ЛОТІВКА ЕЛІТ» у розмірі 3 000 грн., які є документально підтвердженими, тобто сума коштів, на яку може претендувати позивачка до стягнення становить лише 3176,32 грн і саме ця сума підлягала до стягнення із відповідача. Однак суд першої інстанції отримані допомоги на поховання не врахував, при розрахунку суми присудженої до стягнення, внаслідок чого помилково була стягнута значно більша сума, а отже наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Крім того, всі витрати на поховання покриваються отриманими від держави позивачкою на поховання коштами та іншими виплатами на ці потреби, зокрема які вона отримала від родичів, сторона відповідача не мала документального підтвердження щодо допомоги яка надавалася родичами, однак цього факту не заперечувала позивачка. Тому висновок суду першої інстанції про стягнення витрат у розмірі 16310 грн. є помилковим і не відповідає обставинам справи.
Тому ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сташук М.О. просять, скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
ОСОБА_2 та її представник – адвокат Спеціальний С.П. подали відзив на апеляційну скаргу, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. ОСОБА_2 в суді пояснювала, що після смерті ОСОБА_3 вона отримала матеріальну допомогу від ТзОВ «Лотівка» в розмірі 3000 грн, а також 10 000 грн пенсії ОСОБА_3 , які вона витратила на поминальні обіди, кошти на поховання вона позичала у свого сина. Вважають, що суд вірно оцінив документально підтверджені витрати на поховaння, які становлять 16 310 грн та складаються з витрат на ритуальну атрибутику в розмірі 10 860 грн.; на копання могили у сумі 1800 грн.; придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та ix встановлення у сумі 3650 грн. Також суд в своєму рішенні вірно оцінив доводи представника відповідача про вирахування із вказаної суми витрат допомоги на поховання у разі смерті пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, яку отримала позивачка та грошової допомоги на поховання від ТОВ «ЛОТІВКА ЕЛІТ», а саме що такі виплати були отримані позивачкою лише у жовтні 2023 року, тобто після понесення нею необхідних витрат на поховання, та фактично витрачених коштів на організацію традиційних поминальних обідів, що підтверджено документально.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні, з огляду на наступне. 

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 25.09.2023. 
Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме квартира в с. Сульжин Шепетівського району та земельна ділянка.
Позивачка зверталася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше 5 років на час відкриття спадщини та включення її до першої черги спадкоємців, проте рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2024 у позові було відмовлено. Цим рішенням встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані дружина ОСОБА_1 та двоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 02.10.1982 року і по день смерті.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 216/2023, заведеної 09 жовтня 2023 року, вона зареєстрована за заявою його дружини ОСОБА_1 , діти спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до нотаріальної контори письмові заяви про відмову від належної їм долі спадкового майна на користь матері ОСОБА_1 .
19 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом, що підтверджується довідкою нотаріуса від 25 березня 2024 року.
Відповідно до довідки Судилківської сільської ради від 28 вересня 2023 року № 1109 ОСОБА_2 була заявником при реєстрації смерті ОСОБА_3 та здійснювала його поховання.
Для поховання ОСОБА_3 позивач оплатила за ритуальні товари і послуги (труну, хрест, подушку, покривало, рушник на хрест, тапочки, кашкет, хустину, носові хустини, рушники, прохідний набір, свічки, вінок, стрічка, автокатафалк) для ФОП ОСОБА_8 на загальну суму 10860 грн, що підтверджується накладною від 24 вересня 2023 року.
26 вересня 2023 року позивач сплатила для ФОП ОСОБА_8 1800 грн за копання могили, що підтверджується накладною від 26.09.2023.
За придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та їх встановлення на могилі ОСОБА_3 позивач сплатила ФОП ОСОБА_9 3650 грн, що підтверджується накладною № 30 від 28 вересня 2023 року.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилалася, що відповідач була дружиною ОСОБА_3 , жодної участі у похованні, поминальних обрядах, встановлення могили для свого чоловіка не брала, однак як єдиний спадкоємець померлого за законом першої черги, прийняла спадщину, тому має відшкодувати на користь позивачки понесені нею витрати на поховання ОСОБА_3 .
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого – це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.
Особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно зі статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 Закону «Про поховання та похоронну справу»).
Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.
Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.
Згідно зі статтею 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З досліджених судом доказів встановлено, що позивачка займалася організацією поховання ОСОБА_3 , відповідачка як спадкоємиця ОСОБА_3 не здійснювала поховання останнього та не відшкодувала позивачу, яка не є спадкоємцем, понесені нею витрати на поховання, що є підставою для їх стягнення в судовому порядку на підставі ст. 1232 ЦК України.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що документально підтвердженні витрати на поховання становлять 16 310 грн та складаються з витрат на ритуальну атрибутику в розмірі 10 860 грн.; на копання могили у сумі 1800 грн.; придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та їх встановлення у сумі 3650 грн. Вказані витрати були необхідними, не є завищеними і відповідають критерію розумності, а тому суд дійшов висновку стягнути їх з відповідача на користь позивача.
Разом з тим, визначаючи розмір витрат на поховання, суд допустив помилку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 отримала від ГУ ПФУ в Хмельницькій області 10133,68 грн допомоги на поховання у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , що підтверджується даними Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09 квітня 2025 року.
Зазначений доказ, суд першої інстанції не прийняв до уваги, при цьому вказав, що допомога на поховання від пенсійного органу були отримані позивачкою лише у жовтні 2023 року, тобто після понесення позивачкою необхідних витрат на поховання, та фактично витрачені нею на організацію традиційних поминальних обідів, а крім того факт отримання позивачкою допомоги не звільняє спадкоємця відшкодувати розумні витрати, які були зроблені на поховання спадкодавця.
З вказаним висновком суду, колегія суддів частково не погоджується, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання і не відносяться до витрат на поховання. 
Проте, суд першої інстанції не звернув увагу, що кошти, які виділяються на поховання державою через пенсійний фонд є коштами цільового призначення, і надаються особі, яка здійснила поховання для компенсації витрат на поховання.
Ці кошти не надходять у день похорон, а особа яка здійснила поховання повинна звернутися із відповідною заявою і цілком логічним є те, що отримує кошти вона пізніше, після опрацювання її заяви. 
Тому, при вирішенні питання в частині відшкодування спадкоємцями витрат на поховання суд першої інстанції мав би врахувати ці суми і відняти їх від суми витрат які є документально підтвердженими та обґрунтованими. 
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 331/727/24 та від 19 березня 2018 року у справі № 554/1793/15.
Судом правильно встановлено, що розмір підтверджених витрат становить 16 310 грн., при цьому позивачкою від Пенсійного фонду України отримана допомога на поховання у разі смерті пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, що становіть 10133,68 грн.
Однак суд першої інстанції отриману допомогу від Пенсійного фонду України на поховання не врахував, при розрахунку суми присудженої до стягнення, внаслідок чого помилково була стягнута значно більша сума, а отже наявні підстави для зміни судового рішення, з підстав невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Такими чином, з урахуванням вказаних обставин, сума витрат, яка підлягала до стягнення із відповідача становить 6176,32 грн (16 310 – 10133,68).
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з цим, не заслуговують на увагу посилання апелянтки на те, що позивачка на поховання, окрім виплат, отримала кошти від родичів, а відтак взагалі відсутні підстави для стягнення з відповідачки будь якої суми коштів, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження базуються на припущеннях і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження суми коштів, які були передані ОСОБА_2 від родичів і знайомих для організації нею поховання ОСОБА_3 .
Тому, такі твердження відповідачки не спростовують доводів позивачки щодо понесення нею витрат на поховання ОСОБА_3 .
Крім того, отримання допомоги від родичів та знайомих, а не від спадкоємиці, яка мала б забезпечити поховання спадкодавця, не звільняє її від необхідності компенсувати такі витрати. 
Також суд відхиляє посилання апелянта на повідомлення ТОВ «Лотівка Еліт» від 27.02.2025, що товариство здійснило виплату допомоги на поховання ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн, яку отримала ОСОБА_2 .
В матеріалах справи на відміну від допомоги на поховання, виплаченій пенсійним фондом, цільове призначення якої прямо передбачено нормами Закону, відсутні дані на якій правовій підставі виплачувались позивачу допомога ТОВ «Лотівка Еліт» та яким правовим актом чи договором передбачено таку виплату виключно як допомогу на поховання, а не як іншу виплату, наприклад матеріальну допомогу в зв`язку зі смертю особи, тощо.
Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка як спадкоємиця майна померлого ОСОБА_3 зобов`язана відшкодувати розумні витрати, які були зроблені позивачем на поховання спадкодавця у розмірі доведених вимог, однак не врахував розмір допомоги, отриманої ОСОБА_2 від Управління пенсійного фонду на підставі норм Закону, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позов заявлено з ціною 52127 грн., після перегляду справи судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено частково на суму 6176,32 грн., що становить 11,85 % від заявлених вимог (6176,32х100/52127). 
Позивачкою сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1246,2 грн, таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у сумі 147,67 грн (1246,2х11,85%).
З врахуванням викладеного, підлягає зміні і розподіл витрат на правову допомогу, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2203,75 грн (2500х88,15%) витрат на правову допомогу, понесених в суді першої інстанції. 
Крім того, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме на 88,15% (100%-111,85%). За подачу апеляційної скарги апелянткою сплачено судовий збір в розмірі 1453,44 грн, а тому на користь апелянтки з позивачки підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 1281,17 грн. (1453,44х88,15%).
Керуючись ст. ст. 374, 376,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Сташук Мариною Олександрівною, задовольнити частково.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року змінити, викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на поховання ОСОБА_3 у розмірі 6176,32 грн.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 147,67 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 2203,75 грн витрат на правову допомогу.
В решті рішення залишити без змін.»
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1281,17 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 серпня 2025 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова