ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року 
м. Київ

справа № 320/6203/23
касаційне провадження № К/990/12058/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Васильєвої І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві
на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р.; судді: Кузьмишина О.М., Ключкович В.Ю.)
у справі № 320/6203/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор Трейдінг»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Декор Трейдінг» (далі - ТОВ «Віва Декор Трейдінг», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 грудня 2022 року № 00398180704, № 00398190704.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 28 листопада 2022 року позов задовольнив. 
Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2022 року № 00398180704 та № 00398190704.
Стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 26 840,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 06 лютого 2024 року скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь товариства за рахунок бюджетних асигнувань податкового органу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн та прийняв в цій частині нове рішення, яким стягнув на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 20  000,00 грн.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року залишив без змін.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від ТОВ «Віва Декор Трейдінг» надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій останнє просило стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму витрат на оплату послуг правничої допомоги адвоката у розмірі 85 352,04 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Додатковою постановою від 27 лютого 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд заяву ТОВ «Віва Декор Трейдінг» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнив частково.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь товариства витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10  000,00 грн. В задоволенні іншої частини заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовив.
Не погодившись з додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року, податковий орган звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду апеляційної інстанції та відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат. 
Мотивуючи свої вимоги, відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права. При цьому звертає увагу на те, що стягнута судом сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та непропорційною відповідно до предмета спору і складності адміністративної справи.
Верховний Суд ухвалою від 22 квітня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві.
Відзив на касаційну скаргу від позивача не надійшов, що, з огляду на частину четверту статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
В обґрунтування заяви про відшкодування судових витрат позивачем подано: рамковий договір про надання послуг від 10 липня 2020 року № 25-АА/2020, укладений з Адвокатським об`єднанням «КПМГ Право Україна», разом з Додатком 1 та Завданням № 2 до нього; звіт про надані юридичні послуги щодо повного супроводу судового спору № 320/6203/23 у суді апеляційної інстанції в рамках виконання Завдання № 2 до зазначеного договору; рахунок від 09 лютого 2024 року № 7420000163 на суму 85 352,04 грн; платіжну інструкцію від 09 лютого 2024 року № 59; акт приймання-передачі послуг від 09 лютого 2024 року.
Дослідивши та проаналізувавши зміст поданих платником документів на підтвердження обґрунтованості розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, та їх обсягом, у зв`язку з чим заявлені позивачем витрати на правничу допомогу зменшив до 10  000,00 грн.
Позивачем здійснений судом апеляційної інстанції розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката не оспорюється, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано доказів, як і не зазначено об`єктивних обставин, які б спростували співмірність стягнутих судових витрат із обсягом виконаних адвокатом у цій справі робіт.
За таких обставин касаційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві слід залишити без задоволення, а оскаржувану додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року - без змін. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І. А. Гончарова
Судді                                                                                                    І. А. Васильєва
                                                                                                    І. Я. Олендер