ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 червня 2025 року 	м.Суми	

Справа №587/3614/24 
Номер провадження 22-ц/816/899/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Черевка Андрія Павловича 
на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2024 року про забезпечення позову, у складі судді Степаненка О.А., постановлену у м. Суми,

                                                             в с т а н о в и в :

У провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.
07 жовтня 2024 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Качан Н.Ф. подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 5924783800:13:002:0409 площею 0,10 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2129986159247) та житловий будинок загальною площею 143, 9 кв.м. ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 363454259247) в АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_3 .
Вказує, що за змістом позовних вимог ОСОБА_1 ставиться питання про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу у загальному розмірі 132534 долари США. У позивача є обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_3 може відчужити належне їм на праві спільної сумісної власності нерухоме майно на користь третіх осіб, що може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про стягнення боргу у разі задоволення позовних вимог.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено заборону відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 5924783800:13:002:0409 площею 0,10 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2129986159247) та житловий будинок загальною площею 143,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 363454259247) в АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 – адвокат Черевко А.П., посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі.
Вважає, що рішення суду про забезпечення позову прийняте судом без належного вмотивування, ухвала містить лише формальні речення про обґрунтованість заяви позивача та посилання на норми цивільного процесуального закону, без зазначення доказів на підставі яких суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.
Вказує про не врахування судом вимог ч. 1 ст. 73 СК України за якою за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Нерухоме майно, на яке оскаржуваною ухвалою накладено заборону відчуження, належить на праві власності, без виділення часток,  ОСОБА_3 , яка не є стороною зобов`язання, що є предметом спору у справі. 
Судом не встановлено факту укладення ОСОБА_2 договору позики від 22 квітня 2024 року в інтересах сім`ї і використання одержаних за цим договором коштів в інтересах сім`ї. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають разом з 2022 року, у лютому 2024 року було подано заяву про розірвання шлюбу (справа №587/513/24), і ОСОБА_3 не знала про укладення чоловіком договору позики. Формальне перебування відповідачів у шлюбі не може бути належним обґрунтуванням застосування заходу забезпечення позову. 
Зазначає про відсутність відомостей про вартість майна щодо якого застосовано заборону відчуження, можливої  частки інших осіб, наслідки накладення такої заборони для інших осіб, зокрема трьох малолітніх дітей відповідача, місце проживання яких зареєстровано у будинку. 
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу  V  ЦПК України. 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даних сторін, оскільки явка останніх не є обов`язковою.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 – адвоката Черевка А.П., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , його представника – адвоката Качан Н.Ф., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суду першої інстанції виходив з наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі та, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Такі висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.
Відповідно до преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 убачається, що предметом спору між сторонами є стягнення коштів за договором позики від 22 квітня 2024 року у сумі 132534 долари США.
Суд першої інстанції, застосовуючи вказаний вид забезпечення позову, взяв до уваги характер спору та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з метою запобігання негативних наслідків у вигляді можливого невиконання або утруднення виконання рішення суду у майбутньому.  
Заборона ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна:  земельної ділянки з кадастровим номером 5924783800:13:002:0409 площею 0,10 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2129986159247) та житлового будинку загальною площею 143,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 363454259247) в АДРЕСА_1 , що було придбане відповідачем під час шлюбу і зареєстроване на ОСОБА_2 , є співмірним заходом забезпечення позову у відношенні із заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 132534 долари США, де співвідповідачами є вона та її чоловік ОСОБА_5 , який вчинив цей правочин перебуваючи у шлюбі, а тому в силу положень ст. 65 СК України діяв за згодою дружини, а кошти, згідно заявлених вимог, витрачені в інтересах сім`ї. 
Посилання в апеляційній скарзі на порушення таким забезпеченням прав зареєстрованих у будинку дітей відповідачів, є безпідставними. Заборона відчуження житлового будинку не впливає на право власників та користувачів проживати у ньому, а тому не виключається можливість забезпечення позову у застосований судом спосіб. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.
Таким чином, вид забезпечення позову, про який просив позивач та який був застосований судом, відповідає заявленим позовним вимогам. 
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367- 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 – 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд

                                                                          у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Черевка Андрія Павловича залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2024 року про забезпечення позову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
Повне судове рішення складене 13 червня 2025 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина