Справа № 145/823/25 
Провадження № 33/801/836/2025
Категорія: 304 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Патраманський І. І.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвоката Пригузи Сергія Дмитровича на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання:  АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, у розпорядженні командира в/ч  НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

встановив:

Постановою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Відповідно до обставин встановленим судовим рішенням, 08.06.2025 близько 21 год 00 хв черговим тилового пункту управління військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено солдата ОСОБА_1 , який перебував на території підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Для припинення вчинення адміністративного правопорушення солдатом ОСОБА_1 посадовими особами військової частини НОМЕР_3 прийнято рішення доставити вищезазначеного військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Начальником патруля ІНФОРМАЦІЯ_3 при спілкуванні з солдатом ОСОБА_1 було помічено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів). У зв`язку з вищезазначеним начальником патруля ІНФОРМАЦІЯ_3 було запропоновано солдату ОСОБА_1 добровільно пройти тест з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатору АлКонт U8300 с/н 83014080), на що останній погодився. В ході проведення тесту було встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (показник — 0,728%), що було зафіксовано на спеціальний технічний засіб відеозапису та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №75. Свою провину солдат ОСОБА_1 в усних поясненнях визнав.
Таким чином, військовослужбовець солдат ОСОБА_1 у порушення вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в умовах особливого періоду перебував в стані алкогольного сп`яніння на території підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
Не погодившись з постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокат Пригуза Сергій Дмитрович подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у цій справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дотримання та встановленого законом порядку направлення ОСОБА_1 на огляд Окрім того суд не звернув увагу, що повноваження особи, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, матеріалами справи не підтверджені.
Зазначає, що подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.
На думку сторони захисту, всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що з оскаржуваною постановою він ознайомився після того, як її текст був надісланий апелянту 17 липня 2025 на адресу Електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд».
Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та матеріалів справи, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2025 року.
У судове засідання ні особа яку притягнута до відповідальності ОСОБА_1 ні його захисник не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили.
Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Поважні причини мають бути доведені належними доказами.
З урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення та не доведеністю належними доказами причини неявки в судове засідання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність особи, яка не з`явилася. 
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
У відповідності до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Верховним Судом сформована правова позиція (постанови у справі 205/1993/17-ц від 25.04.2018 року, №131/1449/16-ц від 14.02.2018 року та інші) щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто, слід констатувати, що в Україні діє особливий період.
Положеннями частини першої ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частина третя ст. 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби. При цьому кваліфікуючою ознакою правопорушення є його вчинення в умовах особливого періоду.
У статті 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України № 343-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 09 травня 2025 року, тобто до 07.08.2025.
Крім того, 24 лютого 2022 року набрав чинності Указ Президента України № 29/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», строк якої також неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України від 15.04.2025 № 236/2025 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації", який затверджено Законом України від 16.04.2025 № 4357-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», строк проведення загальної мобілізації продовжено на 90 діб з 09 травня 2025 року, тобто до 07.08.2025.
Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За загальним правилом суб`єктом військового адміністративного та військового дисциплінарного деліктів, до яких відносяться й адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка перебуває на військовій службі.
У частині 9 статті 1 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина 4 статті 24 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу»).
З набранням чинності Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в України настав особливий період. Станом на час розгляду справи особливий період не завершений.
Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи у суді не завершився.
Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.
Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі. Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12.03.2025 № 71 солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . 
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов правильного висновку про наявність в діях солдата ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.
Вина солдата ОСОБА_1 підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення № ОДВ/269 від 09 червня 2025 року, який відповідає вимогам чинного законодавства, складений уповноваженою особою та в якому розкрито обставини вчиненого правопорушення. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , занесених до протоколу, останній визнає вживання алкоголю та появу на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 08.06.2025 № 75, відповідно до якого у гр-на ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу АлКонт U8300 с/н 83014080 встановлено алкогольне сп`яніння, результат 0,7728%;
- відеозаписом, на якому зафіксовано проведення огляду та його результати;
- рапортом чергового тилового пункту управління військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 від 08.06.2025;
- заявою ОСОБА_1 від 09.06.2025.
Надані суду докази узгоджуються між собою, та доповнюють один одного. Досліджені судом докази є належними та допустимими.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини солдата ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.
Посилання захисника на те, що протокол про військове адміністративне правопорушення складений неуповноваженою на те посадовою особою, суд не приймає, оскільки відповідно до п. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи: органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).
Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки вказаною нормою окремо передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, в умовах особливого періоду, а не лише за умови повторності, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до службової характеристики, наданої начальником взводу матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зарекомендував себе як посередній військовослужбовець.
Обставиною, яка пом`якшує відповідальність, відповідно до ст. 34 КУпАП, суд визнає щире каяття. 
Обставин, які обтяжують відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.
Апеляційний суд звертає увагу, що вживання саме військовослужбовцем алкогольних напоїв та виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані на території військової частини в умовах особливого періоду може становити небезпеку життю й здоров`ю як самого військовослужбовця, так і інших осіб, і є неприпустимим.
На даний час в країні триває воєнний стан, і вживання алкоголю військовослужбовцями перешкоджає підтриманню належного рівня військової дисципліни та правопорядку, зменшує бойову готовність військових частин та спроможність виконувати визначені завдання задля захисту Вітчизни.
Звільнення військовослужбовців від відповідальності за вчинення таких дій моделює негативну поведінку серед військовослужбовців та нівелює принцип невідворотності справедливого покарання за скоєння правопорушень, і як наслідок, підриває обороноздатність країни в цілому.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП)
Таким чином, доводи апелянта апеляційний суд не приймається до уваги та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості   ОСОБА_1   у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
З урахуванням викладеного, постанова Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив:
Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокату Пригузі Сергію Дмитровичу строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвоката Пригузи Сергія Дмитровича залишити без задоволення, а постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.В. Міхасішин