УХВАЛА

24 липня 2025 року 
м. Київ

справа №200/6507/24
адміністративне провадження № К/990/23124/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Білак М.В., 
перевіривши касаційну скаргу Військової академії (м. Одеса)
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року
у справі №200/6507/24
за позовом ОСОБА_1 
до Військової академії (м. Одеса), Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової академії (м. Одеса) (далі - ВА, відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ, відповідач 2), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації - різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, за період з 01.03.2018 по 21.07.2020 (включно).
- зобов`язати відповідача 1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, в сумі 4 017,23 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 по 21.07.2020 (включно) з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
- визнати протиправними дії відповідача 1, які полягали у визначенні позивачу розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2018 - 2019 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.
- зобов`язати відповідача 1 здійснити позивачу перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2018 - 2019 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо нарахування та виплати позивачу в період з 29.01.2020 по 21.07.2020 (включно) грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції чинній з 29.01.2020).
- зобов`язати відповідача 1 здійснити позивача перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 21.07.2020 (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
- визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації - різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, за періоди з 21.07.2020 по 31.12.2022 включно, з 01.01.2024 по 24.06.2024 включно.
- зобов`язати відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, в сумі 4 017,23 грн. щомісячно за періоди з 21.07.2020 по 31.12.2022 (включно), з 01.01.2024 по 24.06.2024 (включно) з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
- визнати протиправними дії відповідача 2 , які полягали у визначенні позивачу розміру підйомної допомоги в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2020, 2021, 2022, 2024 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2020 - 2022 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.
- зобов`язати відповідача 2 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2020, 2021, 2022, 2024 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2020 - 2022 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення 4017,23 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 21.07.2020 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4017,23 грн за період з 01.03.2018 по 21.07.2020 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в 2018 - 2019 роках без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018 - 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.
Визнано протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо застосування з 29.01.2020 по 21.07.2020 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби.
Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 21.07.2020 грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, з урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомну допомогу в 2020 році, грошову допомогу на оздоровлення в 2020, 2021, 2022, 2024 роках, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в 2020 - 2022 роках, без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в 2020 році, грошову допомогу на оздоровлення в 2020, 2021, 2022, 2024 роках, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в 2020 - 2022 роках з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військової академії (м. Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі №200/6507/24.
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду заяву, в якій скаржник просить продовжити строк для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року клопотання Військової академії (м.Одеса) про продовження строку для усунення недоліків задоволено. Продовжено Військовій академії (м.Одеса) строк для усунення недоліків касаційної скарги для сплати судового збору в повному обсязі. Надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
На виконання цієї ухвали, скаржник повторно направив до суду заяву про продовження строк для усунення недоліків. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 липня 2025 року визначено колегію суддів для розгляду цієї касаційної скарги у складі: Жука А.В. (головуючий суддя), Мельник-Томенко Ж.М., Білак М.В.
Проаналізувавши клопотання скаржника про продовження строк для усунення недоліків, Суд прийшов до таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.
Отже, КАС України визначено максимально можливу тривалість строку (десять днів з дня вручення ухвали), який встановлюється судом для усунення недоліків касаційної скарги. Цей строк, який за своєю суттю є процесуальним, може бути продовжений судом з власної ініціативи або за заявою учасника справи.
У той же час, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав.
Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків касаційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.
Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.
Наведені доводи не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. 
Також посилання скаржника на зазначені обставини не може надавати переваги суб`єкту владних повноважень з-поміж інших суб`єктів.
Неможливість своєчасної сплати скаржником судового збору через недостаніть фінансування та/або відсутність грошових коштів необхідних для такої сплати, не свідчить про наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому в межах наданого строку усунути зазначений недолік, оскільки заявник не доводить того, що впродовж нового строку судовий збір ним буде сплачено.
Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Отже, держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Принагідно, суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом вже було продовжено відповідачу строк для усунення недоліків, підстави для задоволення повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.
Таким чином, недоліки касаційної скарги у межах наданого строку не усунуто, а тому така касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України. Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 251, 330, 328, 332 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Військовій академії (м.Одеса) у задоволені клопотання про продовження строку для усунення недоліків.
2. Касаційну скаргу Військової академії (м. Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі №200/6507/24 - повернути скаржнику.
3. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
4. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді 	 А.В. Жук  	
          	 Ж.М. Мельник-Томенко  М.В. Білак