ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року	Львів	Справа № 380/3403/25 пров. № А/857/15497/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                     Кухтея Р.В.,
суддів                                                          Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року (ухвалене головуючою-суддею Чаплик І.Д., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
                                                        в с т а н о в и в :
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ), за участі третьої, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,  в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №057350003408 від 23.01.2025 про відмову ОСОБА_1 , у проведенні перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі – Закон №3723-ХІІ) з урахуванням довідки, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області № 5-13-01- 10-21 від 17.01.2025 про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (далі – Довідка №5-13, ГУ ДПС відповідно) та довідки, виданої ГУ ДПС № 6-13-01-10-21 від 17.01.2025, про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців (далі – Довідка №6-13) з дня звернення із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ-1) 17.01.2025. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ №057350003408 від 23.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VIII), починаючи з 17.01.2025. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять відповідач: скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю; позивач: скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та позов в цій частині задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що періоди роботи позивача у державних податкових інспекціях не можуть бути враховані до стажу державної служби зважаючи на те, що позивачу згідно статті 343.1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до статті 343.1 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що має право на перерахунок пенсії згідно з Довідок №5-13, 6-13, так як Довідки є джерелом інформації про його доходи, що впливають на правильність обчислення пенсії, тому в розглядуваному випадку наявні підстави для врахування таких довідок при призначенні та обчисленні пенсії.
Сторони та третя особа, не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ГУ ПФУ слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ-1 та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 позивач має наступний трудовий стаж:
-10.08.1981 прийнятий на роботу в бухгалтерію колгоспу ім. Кірова;
-30.10.1981 звільнений з роботи у зв`язку з призовом до армії СРСР;
-05.11.1981-22.11.1983 служба в лавах радянської армії;
-01.12.1983 зарахований на посаду економіста-фінансиста в управління сільського господарства Мостиського райвиконкому;
-30.12.1985 звільнений і направлений в порядку переведення в Мостиське районне агропромислове об`єднання;
-02.01.1986 призначений в порядку переведення на посаду ведучого спеціаліста по фінансах;
-30.12.1988 звільнений у зв`язку з ліквідацією Мостиського РАПО і направлений по переводу в агропромислове об`єднання «Вишенька» Мостиського району;
-01.01.1989 призначений в порядку переведення на посаду головного спеціаліста по фінансах і міжгалузевих зв`язках;
-01.04.1991 звільнений у зв`язку з ліквідацією АПО «Вишенька» в порядку переведення в управління сільського господарства і продовольства;
-01.04.1991 прийнятий в порядку переведення в управління сільського господарства і продовольства Мостиського райвиконкому на посаду провідного спеціаліста по фінансах і цінах;
-25.05.1992 звільнений у зв`язку з ліквідацією управління сільського господарства і продовольства Мостиського райвиконкому в порядку переведення в управління сільського господарства при Представнику Президента України в Мостиському районі;
-25.05.1992 призначений на посаду переведення на посаду фінансиста в управління сільського господарства при Представнику Президента України в Мостиському районі;
-01.12.1992 звільнений з посади в порядку переведення в Державну податкову інспекцію;
-01.12.1992 прийнятий на посаду старшого державного податкового інспектора у відділ оподаткування державних підприємств;
-21.12.1992 переведений на посаду начальника ревізійно-інспекторського відділу;
-01.02.1993 присвоєне звання «Радник податкової служби ІІІ рангу»;
-01.10.1993 переведений на посаду начальника управління аудиту;
-04.05.1994 прийняв присягу державного службовця;
-26.11.1996 переведений у Державну податкову адміністрацію у Мостиському районі у зв`язку з ліквідацією ДПІ;
-03.01.1997 призначений на посаду першого заступника голови ДПА начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб;
-01.04.1998 призначений на посаду першого заступника начальника ДПУ начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб;
-05.10.1998 звільнений у зв`язку із ліквідацією ДПУ у Мостиському районі в порядку переведення у Городоцьку міжрайонну ДПУ;
-06.10.1998 зарахований в порядку переведення в Городоцьку МДПІ на посаду заступника начальника МДПІ начальника Мостиського відділення;
-24.04.2003 переведений на посаду заступника начальника Мостиського відділення;
-10.08.2004 переведений на посаду головного державного податкового інспектора заступника начальника Мостиського відділення;
-21.09.2004 призначений на посаду заступника начальника МДПІ начальника Мостиського відділення Городоцької МДПІ;
-27.03.2006 звільнений в порядку переведення в ДПІ у Мостиському районі;
-28.03.2006 призначений на посаду начальника державної податкової інспекції у Мостиському районі Львівської області;
-16.03.2012 звільнений в порядку переведення в Городоцьку МДПІ;
-16.03.2012 призначений в порядку переведення на посаду заступника начальника начальника Мостиського відділення Городоцької МДПІ Львівької області Державної податкової служби;
-09.07.2013 призначений в порядку переведення на посаду заступника начальника-начальника Мостиського відділення Городоцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області;
-01.01.2014 присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної служби І рангу;
-03.02.2015 призначений в порядку переведення на посаду заступника начальника начальника Мостиського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області;
-05.09.2016 звільнений із займаної посади за угодою сторін.
17.01.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ-1 із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. До заяви було долучено Довідки №№5-13, 6-13.
Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ.
Рішенням ГУ ПФУ відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії. Рішення обґрунтоване тим, що статтею 25 Закону №3723-XII визначено сім категорій посад державних службовців, яким встановлювалися ранги державних службовців, що передбачено статтею 26 Закону №3723-XII. Основним критерієм, за яким визначається віднесення тієї чи іншої посади до відповідних категорій посад державних службовців, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу Відповідно до статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюють спеціальні звання. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується. Тому, особи, які працюють на посадах в контролюючих органах, яким присвоєно спеціальне звання, не належать до категорій посад державних службовців, які визначені статтею 25 Закону №3723-XII. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи першого рангу Мостиського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, тобто не перебував на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в переведені на пенсію по віку відповідно до Закону №3723-XII, в зв`язку з відсутністю законних підстав.
Не погоджуючись із оспорюваним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент набрання чинності Законом №889-VIII позивач працював на посадах, віднесених законом до посад державної служби та мав більше 10 років роботи в митних органах, який підпадає під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону №3723-ХІІ, що і дає право на отримання пенсії згідно з Законом України №3723-ХІІ. В частині відмови в задоволені позову, суд вказав, що позовні вимоги про обрахунок пенсії з урахуванням конкретних довідок про складові заробітної плати в цілому є передчасним, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_2 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (1 категорія), а також особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 873290 від 25.04.2024 (а.с.10-11), пенсійним посвідченням (а.с.12).
Відповідно до рішення відповідача про перерахунок пенсії №033050010348 від 22.08.2024 позивачці призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю 2 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону №1058-IV (а.с.26).
На звернення позивача щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ, ГУПФ листом від 15.08.2024 повідомило позивача про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсійної виплати у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, оскільки з 25.04.2024 позивачу призначено пенсію по 2 групі інвалідності від захворювання, що пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС згідно з Законом №1058-IV. Саме нормами статті 54 Закону №796-XII (у редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996) передбачено розміри пенсій для осіб з інвалідністю щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою. Тому для проведення перерахунку пенсійної виплати відповідно до статті 54 Закону №796-XII немає підстав (а.с.13-14). 
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон №3723-XII (чинний до 01.05.2016).
Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної досади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
10.12.2015 було прийнято новий Закон № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016. Отже положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).
Частиною першою статті 90 Закону №889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону 1058-IV.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, для набуття права на пенсію відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ заявник повинен відповідати одній з вказаних вимог:
-на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України не менш як 10 років та перебування на посаді, яка належить до державної служби;
-на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України не менш як 20 років незалежно від перебування на посаді, яка належить до державної служби.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17 та від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон № 509-XII) (чинного до 19.11.2012), правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Частина сьома статті 15 Закону № 509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону № 509-XII, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Частина четверта статті 15 Закону № 509-XII передбачає, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто цією нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону № 3723-XIIщодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Згідно з положеннями статті 6 Закону № 509-XII, видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283).
Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Згідно з пунктом 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.
Відповідно до пунктів 343.1 - 343.3 статті 343 ПК України, посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової служби; державний радник податкової служби I рангу; державний радник податкової служби II рангу; державний радник податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу; інспектор податкової служби IV рангу; молодший інспектор податкової служби.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Спеціальні звання посадовим особам присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
З матеріалів справи видно, що позивачеві 01.02.1993 було присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби ІІІ рангу».
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок № 839).
Згідно з пунктом 9 Порядку № 839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами пункту 4 Порядку № 839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13 та у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17.
За таких обставин позивач станом на момент набрання чинності Законом №889-VIII працював на посадах, віднесених законом до посад державної служби та мав більше 10 років роботи в митних органах, який підпадає під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону №3723-ХІІ, що і дає право на отримання пенсії згідно з Законом України «Про державну службу».
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Рішення ГУ ПФУ є протиправним і підлягає скасуванню, що є наслідком зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з дати звернення за перерахунком пенсії, тобто з 17.01.2025.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії на підставі долучених до заяви Довідок №№5-13, 6-13, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).
Пунктом 4 Порядку № 622 передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Згідно з пунктом 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
17.01.2017 Правлінням Пенсійного фонду України затверджено постанову №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі Постанова №1-3), якою затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, а саме:
- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. 
Колегія суддів зазначає, що вказані Довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії, тому в розглядуваному випадку наявні підстави для врахування таких довідок при призначенні та обчисленні пенсії позивача.
З матеріалів справи видно, що Довідки №№5-13, 6-13 складені за формою, затвердженою Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати, а саме :посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відтак нарахування позивачу пенсії державного службовця повинно здійснюватись з урахуванням даних, зазначених в Довідках №№5-13, 6-13, які видані ГУ ДПС, відомості яких відповідають вимогам п.4 Порядку №622.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивач має більше 10 років роботи в митних органах, який підпадає під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону №3723-ХІІ, що і дає право на отримання пенсії згідно з Законом України «Про державну службу», віднесених до категорій посад державних службовців та станом на 17.01.2025 не перебуває на державній службі, тому у нього наявне право на перерахунок пенсії з урахуванням Довідок №№5-13, 5-16, а тому оскаржувані позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вказані обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позову.
Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,
                                                   п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти постанову якою адміністративний позов в цій частині задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області при переведенні ОСОБА_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII від 16 грудня 1993 року «Про державну службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу», врахувати при обчисленні розміру пенсії довідки видані Головним управлінням ДПС у Львівській області № 5-13-01- 10-21, №6-13-01-10-21, з 17 січня 2025 року. 
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі №380/3403/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук